УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 травня 2021 року
м. Київ
справа № 759/14119/17
провадження № 51-2274ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянув касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 13 березня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року у кримінальному провадженні № 12017100080001283 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженки м. Єнакієве Донецької області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Суть питання
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 13 березня 2019 року ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2021 зазначений вирок місцевого суду залишений без змін.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, захисник засудженої звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій посилаючись на допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вказані судові рішення та призначити новий розгляд заяви в суді першої інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК України) встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. 
Частиною 1 ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
У касаційній скарзі захисник посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, проте в обґрунтування наводить доводи, які стосуються наданої судами першої та апеляційної інстанції оцінки доказів (з якою захисник фактично не погоджується), невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноти судового розгляду, що, виходячи з положень ст. ст. 433, 438 КПК України, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також захисник вказує на те, що судом першої інстанції були формально вирішені питання, які визначені ст. 368 КПК України, однак захисник не вказує конкретно, у чому саме полягав формальний підхід суду, та не зазначає, які саме істотні порушення вимог кримінального процесуального закону були допущені судом першої інстанції при встановленні доведеними обставин кримінального правопорушення, яке інкримінувалося засудженій. 
Виходячи зі змісту касаційної скарги, захисник, порушуючи питання про скасування судових рішень з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, фактично не наводить відповідного обґрунтування, у чому саме, виходячи з вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, полягали ці порушення, як саме вони вплинули на законність й обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, і чому їх слід відносити до безумовних підстав для зміни чи скасування касаційним судом судових рішень, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419 цього Кодексу.
Крім того, касаційна скарга захисника не містить належних доводів щодо незаконності наведених в ухвалі висновків суду апеляційної інстанції за результатами перевірки апеляційних скарг сторони захисту.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                            ОСОБА_3