ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/8332/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 р. (суддя Олійник В.М.) в справі № 160/8332/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання  протиправними дій  щодо виплати не в повному обсязі  індексації грошового забезпечення у період з 05.07.2016 р. по 05.07.2019 р.; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 05.07.2016 р. по 05.07.2019 р. включно із застосуванням  місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 05.07.2016 р. по 28.02.2018 р. - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 р. по 05.07.2019 р. - березень 2018 року із врахуванням  абз. 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2018 року №1078.
Рішенням Дніпропетровського  окружного адміністративного суду від 30.10.2020 р. позов задоволено, визнано     протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 05.07.2016 року по 05.07.2019 року включно, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 05.07.2016 року по 05.07.2019 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 05.07.2016 року по 28.02.2018 року - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 05.07.2019 року - березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи,  ухвалити нове рішення про відмову у  задоволенні позову в повному обсязі. Апелянт вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, адже про імовірне порушення своїх прав він дізнався  05.07.2019 р. при  ознайомленні із наказом № 147 від 05.07.2019 р., а з позовом звернувся через рік після звільнення, хоча  строк звернення до суду в цій категорії справ складає один місяць (частина 5 статті 122 КАС України). Також  вказує на неврахування судом першої інстанції, що виплата сум індексації  грошового забезпечення має здійснюватися у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі. Посилається на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України № 248/7939 від 21.11.2018 р.  Крім того, вказує на помилковість застосування судом першої інстанції законодавства, що регулює оплату праці, оскільки на військовослужбовців, які проходять військову службу, трудове законодавство не поширюється. Стверджує, що позивачу нарахована та  виплачена індексація грошового забезпечення за спірний період відповідно до Порядку № 1078 із застосуванням базового місяця – березня 2018 р. Вважає необґрунтованими твердження позивача про необхідність застосування січня 2008 р. як базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 05.07.2016 р. по 28.02.2018 р., адже  позивача тільки в липні 2016 р. зараховано  до списків особової частини. 
 Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково, рішення суду першої інстанції – скасовано, а позовна заява залишена без розгляду.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 05.07.2016 року по 05.07.2019 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 14.06.2019 року № 17-РС старшого солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «а» пункту 2 частини 5 (у зв`язку із закінченням строку контракту) ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.07.2017 року № 147 позивача виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Шевченківського районного ТЦК та СП м. Дніпро.
21 травня 2020 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій, зокрема, просив нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 05.07.2016 року по 28.02.2018 року; провести перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення (враховуючи суму фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 01.03.2018 р. по 05.07.2019 р. 
На зазначену заяву відповідач надіслав лист до позивача, в якому зазначив, що підстав для виплати індексації немає,  послався на телеграму Департаменту фінансів № 248/1485 від 26.03.2018, Правила проведення індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч Закону України від 20.12.1991 №.2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України від 03.07.1991 №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» відповідачем за період з 01.03.2018 року по 05.07.2019 року не  виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у складі військової частини НОМЕР_1 з 2016 р. по 2019 р.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 17-РС від 14.06.2019 р. старшого солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пп. «а» п. 2 ч. 5 (у зв`язку із закінченням строку контракту) ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 147 від 05.07.2019 р. позивача виключено зі списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення.
З питання виплати індексації грошового забезпечення позивач звернувся до відповідача 21.05.2020 р. (а.с. 12), на що отримав відповідь від 12.06.2020 р. (а.с.13).
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом.
Згідно з пунктом 2 частини першої  статті 19 КАС України  юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Відповідно до пункту 17 частини першої  статті 4 КАС України  публічною службою є, зокрема, військова служба.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку з виплатою позивачу індексації грошового забезпечення у меншому розмірі, ніж вважає позивач, через застосування при розрахунку індексації неправильного базового місяця.
Таким чином, за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.
Відповідно до частини першої  статті 122 КАС України  позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною третьою  статті 122 КАС України  для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже,  КАС України  передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій  статті 122 цього Кодексу.
Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою  статті 122 КАС України.
При цьому  строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у  статті 122 КАС України  і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.
Судом встановлено, що позивач звільнений з військової (публічної) служби та виключений з усіх видів забезпечення 05.07.2019 р.
Не є спірним питання ознайомлення позивача з наказами по особовому складу та стройовій частині.
Саме наказ по стройовій частині № 147 від 05.07.2019 р. містить відомості про здійснення розрахунку з позивачем.
Таким чином, дізнавшись про ймовірне порушення своїх прав невиплатою в повному обсязі індексації грошового забезпечення, позивач, з огляду на приписи частини п`ятої статті 122 КАС України, мав звернутися до адміністративного суду за захистом свого права протягом місяця.
У справі, що розглядається, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про зобов`язання нарахувати індексацію грошового забезпечення у липні 2020 р., тобто через рік після звільнення з публічної служби та з пропуском місячного строку з дня звільнення та проведення з ним розрахунку (05.07.20219 р.), не зазначивши підстав для поновлення цього строку.
Висновки суду в цій справі відповідають правовому висновку, викладеному Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду в постанові від 11.02.2021 р. справі № 240/532/20. 
Суд визнає неправильним висновок суду першої інстанції про необґрунтованість клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.
Суд першої інстанції вважав, що звернення військовослужбовців  до суду щодо неотриманої частини грошового забезпечення не можуть бути обмежені будь-якими строками.     
З цього питання суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що індексація не є складової грошового забезпечення, а за своєю правовою природою є державною соціальною гарантією.
Так, абзацом 2 частини четвертої   статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ (далі – Закон № 2011-ХІІ)   встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до частин  другої та третьої   статті  9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Статтею 18   Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року № 2017-III  (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі  статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Відповідно до статті 1     Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року №1282-XII  (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі – Закон № 1282-XII) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі статтею 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.
Таким чином, висновок суду першої інстанції, що цей позов стосується питання  щодо неотриманої частини грошового забезпечення, та таке звернення не може бути обмежене будь-якими строками, є помилковим.     
Доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом позивачем не надано, а судом не встановлено підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними. 
          За правилами частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
          Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду  з підстав, визначених частинами  третьою  та  четвертою  статті 123 цього Кодексу.
Абзацом 1 частини першої  статті 319 КАС України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно  статтями 238,  240  цього Кодексу.
Таким чином, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений частиною п`ятою  статті 122 КАС України, позивачем не заявлено про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, а судом не встановлено підстав для визнання причин пропуску строку поважними,  суд скасовує рішення суду першої інстанції та залишає позов без розгляду.
На підставі викладеного, керуючись статтями 122-123, 240, 319 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 р. в справі № 160/8332/20 задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 р. в справі № 160/8332/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії скасувати.
Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії  залишити без розгляду.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття 05.05.2021 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення.
          Повне судове рішення складено 05.05.2021 р. 
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко