Ухвала
    
15 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 461/106/16-ц
провадження № 61-5493ск21  
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Галицького районного суду міста Львова від 02 березня 2016 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 грудня 2020 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення позики,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача:
- суму основного боргу у розмірі 3 000, 00 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 29 грудня 2015 року становить 71 400, 00 грн;
- 18 % річних у розмірі 1 227, 95 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 29 грудня 2015 року становить 29 225, 21 грн;
- судові витрати.
Заочним рішенням Галицького районного суду міста Львова від 02 березня 2016 року позовні вимоги  ОСОБА_2 задоволено.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму основного боргу у розмірі 3 000 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 29 грудня 2015 року становить 71 400, 00 грн, 18 % річних у розмірі 1 227, 95 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 29 грудня 2015 року становить 29 25, 21 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 07 грудня 2020 року Заочне рішення Галицького районного суду міста Львова від 02 березня 2016 року змінено, викладено перші чотири абзаци його резолютивної частини у наступній редакції: позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 : 71 400 грн основного боргу; 29 225 грн в якості 18 % річних від простроченої суми; 1 006, 25 грн сплаченого судового збору, а всього - 101 631,25 грн. В іншій частині заочного рішення суду першої інстанції залишено без змін.
ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 29 березня 2021 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Галицького районного суду міста Львова від 02 березня 2016 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 грудня 2020 року.  ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 24 000 грн.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ціна позову у справі № 461/106/16-ц становить 100 625 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 461/106/16-ц є малозначною у силу вимог закону.
В касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що касаційна скаргастосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так як оскаржені рішення та постанова діаметрально суперечать сформованій судовій практиці у аналогічних справах, а також усталеним висновкам і правовим позиціям Верховного Суду.
В той же час наведені висновки Верховного Суду не свідчать про наявність підстав для касаційного оскарження рішення у малозначній справі.
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга  ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Галицького районного суду міста Львова від 02 березня 2016 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 грудня 2020 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення позики.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                І. О. Дундар
 
                                                                                                   Є. В. Краснощоков
 
                                                                                                                         М. Ю. Тітов