ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2021 р.	Справа № 520/19015/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., м. Харків, повний текст складено 23.02.21 року по справі № 520/19015/2020
          за позовом            ОСОБА_1  
          до           Головного  управління Пенсійного фонду України в Харківській області                           
          про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд першої інстанції:
- визнати дії відповідача (Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Московський відділ перерахунків пенсій №27) виражені у відмові поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 01.09.2020 р. у розмірі який був нарахований згідно рішення суду за вересень - жовтень 2011 р. а саме 21974,17 грн. на місяць згідно ЗУ "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011р. розділ II                                       п.п. 1,2. - протиправними;
- зобов`язати Відповідача (Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Московський відділ перерахунків пенсій № 27) поновити ОСОБА_1  виплату пенсії з 01.09.2020 р. у розмірі який був нарахований згідно рішення суду за вересень - жовтень 2011р.(а саме 21974,17 грн. на місяць) згідно ЗУ "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011р. розділ II п.п. 1,2. та провести виплати із врахуванням вже виплаченого розміру пенсії.
В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що перебуває на обліку та отримує пенсію в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській AEC. На виконання постанови Московського районного суду м. Харкова від 05.04.2011 року управлінням за серпень, вересень, жовтень 2011 року нараховано та виплачено позивачу пенсію у розмірі 21974,17 грн., проте з  01.11.2011 р. пенсійним органом  значно знижено суму пенсії позивачу. Вважає, що відповідач протиправно здійснює нарахування та виплату позивачу пенсії у розмірі меншому, ніж визначено рішенням суду, що набрало законної сили.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні               дії -  залишено без задоволення.
ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/19015/2020 від 23.02.2021 р. Прийняти нове рішення, яким задовольнити його позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  (Московський відділ обслуговування громадян) у повному обсязі. 
В обґрунтування вимог скарги посилається, що згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.11.2011 року за серпень, вересень, жовтень 2011 р. УПФУ нарахував та виплатив йому пенсію у розмірі 21974,17 грн. Зазначає, що  з  01.11.2011 р. УПФУ значно знизив суму виплати посилаючись на зміну у законодавстві (1353,84 грн). З 01.02.2012 р. УПФУ почав нараховувати та виплачувати йому пенсію згідно постанови КМУ № 1210 від 23.11.2011 р. (2470,77), що набагато зменшило розмір його пенсії в порівнянні з нарахованою згідно вказаним  рішення суду. Вважає, що  УПФУ не виконало рішення суду. Посилається, що в серпні 2020 р. він  дізнався про Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 р. (чинний), який ПФУ приховав та не виконав. Зазначає,  що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням матеріального та процесуального права та пенсійного законодавства та має бути скасовано.  Вказує, що суд при розгляді справи порушив ст.ст. 2,3, 6, 7,8,9,14,77 п.2., 211, 242 КАС України, не прийняв до уваги ст.ст.3, 6, 8, 19, 21, 22, 24, 41, 48, 55, 56, 58,  64, 68,92,124,129,129-1 Конституції України , Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ XV «Прикінцеві положення» п.4, Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»           від 08 липня 2011 р. (чинний), розділ II «Прикінцеві положення» п. 2 , низку Рішень Конституційного суду, не дослідив належним чином  нормативні акти та роз`яснення додані до позову, та прийняв неправосудне рішення. Зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.242 КАС України.  Посилається на те, що аналогічній  справі Харківський окружний адміністративний суд прийняв протилежне рішення від 18.02.2019 р. справа №520/11862/18 (рішення набрало законної сили).  Зазначає, що судове рішення 2011р. відносно нього є чинним, Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 р. є чинним, не скасований,  вважає, що відповідач знизивши йому розмір пенсії з 01.11.2011 р. та відмовившись відновити виплату згідно рішення суду та закону на цей час скоїв дії, які носять ознаки кримінального правопорушення,  а саме: ст.364, 382, 384 КК України. 
Відповідач направив на електронну пошту суду апеляційної інстанції листа, який не містив електронного цифрового підпису, до якого був доданий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на необґрунтованість скарги позивача, просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 по справі №520/19015/2020 - без змін. 
Учасники по справі про дату час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.
Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відповідач був належним чином повідомлений. 
            Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відділі з питань перерахунків пенсій № 27 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків, як інвалід II групи згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та обчислену відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Постановою Московського районного суду м. Харкова від 05.04.2011 по справі                         №2-а-777/2011 позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова - задоволено частково.
Зобов`язано          управління Пенсійного  фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , як інваліду другої групи відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період з 01.01.2005 по 31.12.2007.
Зобов`язано          управління          Пенсійного          фонду          України в Московському районі м. Харкова нарахувати та забезпечити виплату ОСОБА_1 з урахуванням раніше сплачених сум призначеної з 01.01.2006 державної пенсії, враховуючи 8-ми кратний мінімальний розмір пенсії згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі збільшенням її у 3,5 рази згідно Постанови КМУ від 27.12.2005 за № 1293 «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з послідуючим її перерахунком та виплатою відповідно до змін діючого законодавства та встановлення нових розмірів прожиткових мінімумів для непрацюючих громадян з 01.01.2006 по 31.07.2007, з 22.05.2008 постійно, на весь час виплати пенсії.
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Постанова набрала законної сили.
На виконання вказаного рішення суду УПФУ здійснено перерахунок пенсії позивача.
Як зазначив позивач, з 01.11.2011р. відповідач значно знизив його пенсію та  з 01.02.2012 р. почав нараховувати та виплачувати позивачу пенсію згідно постанови КМУ № 1210 від 23.11.2011 р., що набагато зменшило розмір пенсії позивача в порівнянні з нарахованою згідно рішення суду.
01.09.2020 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про відновлення виплати пенсії згідно рішення суду 2011 р.
Рішенням відділу з питань призначення пенсій № 27 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 126124/153 від 07.09.2020 відмовлено в задоволенні вказаної заяви. 
Позивач, вважаючи дії відповідача виражені у відмові поновити йому виплату пенсії з 01.09.2020 р. у розмірі який був нарахований згідно рішення суду за вересень - жовтень 2011 р. а саме 21974,17 грн. на місяць згідно Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011р. розділ II п.п. 1,2. протиправними, звернувся до суду з позовом. 
Приймаючи рішення про залишення без задоволення адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з правильності нарахування відповідачем пенсії позивача та відповідно з відсутності  підстав для задоволення позовних вимог останнього. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення без задоволення адміністративного позову, з огляду на наступне. 
Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені  в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28 лютого 1991 року.
          Відповідно до ст.49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
           Як вбачається з матеріалів даної справи, позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків, як інвалід II групи згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та обчислену відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Спосіб нарахування пенсії особам, які отримують пенсію по ІІ групі інвалідності, внаслідок захворювання, отриманого при виконанні обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, визначений ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ
Відповідно до постанови  Московського районного суду м. Харкова від 05.04.2011 року по справі № 2-а-777/2011, яка набрала законної сили, позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання бездіяльності УПФУ в Московському районі м. Харкова протиправними щодо перерахунку пенсії особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова щодо нарахування пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 як інваліду другої групи відповідно до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати за період з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року.  Зобов`язано Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова нарахувати та забезпечити виплату ОСОБА_1 з урахуванням раніше сплачених сум призначеної з 01.01.2006 року державної пенсії, враховуючи 8-ми кратний мінімальний розмір пенсії згідно ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`зі збільшенням її у 3,5 рази згідно Постанови КМУ від 27.12.2005 року за № 1293 «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи`з послідуючим її перерахунком та виплатою відповідно до змін діючого законодавства та встановлення нових розмірів прожиткових мінімумів для непрацюючих громадян з 01.01.2006 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року постійно, на весь час виплати пенсії. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
На виконання вказаного рішення суду пенсійним органом була перерахована пенсія позивача та виплачувалася у визначених вказаною постановою суду розмірах. 
Зі змісту довідки Головного управління Пенсійного фонду України про розмір нарахованої та фактично виплаченої пенсії   ОСОБА_1 за період з 01.01.2011 по 31.10.2020 р. та  розпорядження 126124 від 16.12.2011 р.  вбачається, що з листопада 2011 р. пенсія позивачу була зменшена.
Відповідач зазначає, що пенсія нараховувалася та виплачувалася у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України  №1210 від 23.11.2011 р. 
Згідно постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2015 року по справі №643/17054/14-а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Московського районного суду м. Харкова від 25.11.2014р. по справі                                      №643/17054/14-а скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі міста Харкова задоволено частково. Визнано неправомірними дії та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі міста Харкова провести ОСОБА_1 нарахування та виплату державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 04.05.2014 року по 02.08.2014 року, з урахуванням фактично проведених виплат.   Позов в частині визнання дій неправомірними та зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Московському районі міста Харкова провести ОСОБА_1 нарахування та виплату державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 01.01.2014 року по 03.05.2014 року - залишено без розгляду. В задоволенні іншої частини позовних                               вимог - відмовлено.
Колегія суддів звертає увагу, що визначений вищевказаним рішенням суду апеляційної інстанції порядок розрахунку пенсії позивача відрізняється від порядку розрахунку пенсії позивача, що був визначений постановою  Московського районного суду м. Харкова від 05.04.2011 року по справі № 2-а-777/2011, визначений згідно волевиявлення позивача, який заявив відповідний позов. 
Тобто, з моменту набрання чинності постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2015 року по справі №643/17054/14-а пенсія позивача мала  нараховуватися та виплачуватися  у відповідності до вказаного рішення суду, яке є обов`язковим до виконання. 
Колегія суддів звертає увагу, що дії пенсійного органу щодо зменшення розміру пенсії позивача з листопада 2011 р. позивачем не оскаржуються. 
Відповідно, з урахуванням наведеного вище, на даний час відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача здійснювати нарахування та виплату пенсії позивача у розмірі, визначеному постановою Московського районного суду м. Харкова від 05.04.2011 року по справі № 2-а-777/2011. 
Звернення позивача до відповідача з заявою від 01.09.2020 р. про відновлення виплати пенсії згідно з постановою Московського районного суду м. Харкова від 05.04.2011 року по справі № 2-а-777/2011 жодним чином не нівелює факту не оскарження останнім дій пенсійного фонду з 01.11.2011 р.  щодо зменшення його розміру пенсії. 
Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку щодо необґрунтованості та безпідставності заявлених позивачем вимог, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення без задоволення адміністративного позову   ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. 
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції, в порушення ч.4               ст.9 КАС України, відповідно до якої суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справи, не було встановлено наявність постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2015 року по справі №643/17054/14-а, та відповідно не дослідив його зміст, проте це не призвело до прийняття неправильного рішення по суті. 
Доводи скаржника про те, що відповідач з 01.10.2011 згідно Закону  України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 р. повинен був зафіксувати його пенсію у розмірі 21974, 17 грн. та виплачувати її у цьому розмірі кожен місяць по сьогоднішній день, колегія суддів відхиляє, як такі, що суперечать наведеним вище висновкам, оскільки, з урахуванням вже наведених вище висновків суду, позивач не оскаржує дії пенсійного органу щодо зменшення його розміру пенсії з 01.11.2011 р. 
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що питання пов`язані з виконанням постанови  Московського районного суду м. Харкова від 05.04.2011 року по справі №2-а-777/2011                             не вирішуються в порядку подання нового позову, оскільки такі питання мають вирішуватися саме в порядку ст.ст. 382, 383 КАС України. 
Стосовно доводів скаржника  про те, що в серпні 2020 р. він дізнався про Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 р. (чинний), який ПФУ приховав та не виконав, то колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Так, презумпція знання законодавства поширюється на закони та інші нормативно - правові акти, які доведені до відома населення у порядку встановленому законом. 
Відповідно до ч.1 ст.139 Закону України "Про регламент Верховної Ради України" підписані Президентом України закони публікуються в газеті "Голос України" та у Відомостях Верховної Ради України, а також розміщуються на офіційному веб-сайті Верховної Ради. Публікація законів та інших актів Верховної Ради у цих друкованих засобах масової інформації є офіційною.
Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 р. був опублікований в таких офіційних джерелах: Голос України, Урядовий кур`єр, Відомості  Верховної Ради України, а також на сайті Верховної Ради України. 
Відповідно, наведені доводи скаржником є помилковими та необґрунтованими. 
Посилання скаржника на те, що суд при розгляді справи порушив ст.ст. 2,3, 6, 7,8,9,14,77 п.2., 211, 242 КАС України, не прийняв до уваги ст.ст.3, 6, 8, 19, 21, 22, 24, 41, 48, 55, 56, 58,  64, 68,92,124,129,129-1 Конституції України, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ XV «Прикінцеві положення» п.4, Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08 липня 2011 р. (чинний), розділ II «Прикінцеві положення» п. 2, низку Рішень Конституційного суду, не дослідив належним чином  нормативні акти та роз`яснення додані до позову, та прийняв неправосудне рішення, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду даної справи з урахуванням вищенаведених обставин. 
Доводи скаржника про те, що відповідач знизивши йому розмір пенсії з 01.11.2011 р. та відмовившись відновити виплату згідно рішення суду та закону на цей час скоїв дії, які носять ознаки кримінального правопорушення,  а саме: ст.364, 382,384 КК України, колегія суддів відхиляє, як такі, що носять  характер особистих  припущень апелянта, як такі, що не мають відповідних підтверджень. 
Крім того, щодо посилання скаржника на те, що по аналогічній  справі Харківський окружний адміністративний суд прийняв протилежне рішення від 18.02.2019 р. справа №520/11862/18 (рішення набрало законної сили) від оскаржуваного рішення суду першої інстанції у даній справі, то колегія суддів відхиляє такі посилання, оскільки відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому відповідно висновки щодо застосування норм права викладені в рішенні  суду першої інстанції в певній справі не є обов`язковими для врахування у даній справі. 
           Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
       Частиною 1 ст.9 КАС визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
          Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
          Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до             ч.2 ст. 2 КАС  України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
       Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
        Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
                  Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про залишення без задоволення адміністративного позову.  
          Таким чином, судова колегія вважає, що відсутні підстави в розумінні КАС України (Глава І, Розділ ІІІ, ст.317 КАС України)  для скасування оскаржуваного рішення суду, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
         Підстави для розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції у відповідності до   ст.139 КАС України відсутні.
Оскільки, відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, і дана справа відноситься до справ незначної складності, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції                                          не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 по справі № 520/19015/2020  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  07.06.2021 року