ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 р.	Справа № 480/5691/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Бегунца А.О. ,
представників позивача: Титора Р.М., Пономаренка О.В.,
представника відповідача: Домбровської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Кравченко Є.Д., вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 09.10.20 року по справі № 480/5691/20
          за позовом    ОСОБА_1  
          до   Сумської міської ради     
          третя особа  Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради 
          про визнання рішення протиправним та скасування в частині,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сумської міської ради, третя особа Департамент ресурсних платежів Сумської міської ради, в якому просив суд:
- визнати протиправним рішення Сумської міської ради від 19.12.2012 № 1943-МР та рішення Сумської міської ради від 06.03.2013 № 2180-МР, яким затверджено план зонування території міста Суми, у частині земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 5910136600:07:020:0011, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та його у цій частині скасувати.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про те, що відповідачем відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5910136600:07:020:0011, площею 0,1000 га, та передачі позивачу даної земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки містобудівній документації, а саме Генеральному плану м. Суми (зі змінами), затвердженому рішенням Сумської міської ради від 19.12.2012 № 1943-МР та Плану зонування території міста Суми, затвердженому рішенням Сумської міської ради від 06.03.2013 № 2180-МР, зокрема, потраплянням земельної ділянки частково в зону садибної житлової забудови Ж-1 та частково в межі зони транспортної інфраструктури ТР-2: зона магістральних вулиць, доріг, майданів (у «червоних лініях»), тобто відносяться до земель комунальної власності (землі загального користування, які не можуть бути передані у приватну власність). З врахуванням вказаного позивач вважає, що рішення Сумської міської ради від 19.12.2012 № 1943-МР та рішення Сумської міської ради від 06.03.2013 № 2180-МР, яким затверджено План зонування території міста Суми, щодо земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 5910136600:07:020:0011, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) є протиправними, відтак підлягають скасуванню.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 в задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Третя особа в письмових поясненнях на апеляційну скаргу від 03.02.2021 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, розгляд справи проводити за відсутності уповноваженого представника. 
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники позивача та представник відповідача підтримали свої правові позиції по справі.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач на підставі договору про поділ об`єктів нерухомого майна на два окремих об`єкта з припиненням спільної часткової власності від 03.05.2019 № 1481 набув право приватної власності на житловий будинок А-1, загальною площею 34.5 м.кв., що складається з прибудови а1, сарай Б, вбиральня Г, погріб п/г, огорожа 2, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 7-8), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.08.2019 № 177560475 (а.с. 9).
Позивач, з метою отримання у приватну власність земельної ділянки шляхом її приватизації за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований житловий будинок із господарськими будівлями позивача звернувся до ТОВ «КООРДИНАТ-БС», якою проведено роботи щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .
30.10.2019 на підставі заяви позивача та вищевказаної технічної документації земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано в Державному земельному кадастрі, присвоєно кадастровий номер 5910136600:07:020:0011, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру № НВ-5913635272019 (а.с. 10).
ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про затвердження технічної документації   із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та надання у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер 5910136600:07:020:0011.
Рішенням Сумської міської ради від 26.02.2020 № 6550-МР відмовлено позивачу у задоволенні вказаної заяви у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки містобудівній документації, а саме Генеральному плану м. Суми (зі змінами), затвердженому рішенням Сумської міської ради від 19.12.2012 № 1943-МР та Плану зонування території міста Суми, затвердженому рішенням Сумської міської ради від 06.03.2013 № 2180-МР, зокрема, потраплянням земельної ділянки частково в зону садибної житлової забудови Ж-1 та частково в межі зони транспортної інфраструктури ТР-2: зона магістральних вулиць, доріг, майданів (у «червоних лініях»), тобто відносяться до земель комунальної власності (землі загального користування, які не можуть бути передані у приватну власність) (а.с. 19).
Не погодившись з отриманим рішенням позивач звернувся до суду з вимогами про скасування рішення Сумської міської ради від 19.12.2012 № 1943-МР та рішення Сумської міської ради від 06.03.2013 № 2180-МР.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості. 
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.  
Відповідно до ст.ст. 12, 39, ч. 1 ст. 116, 123 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема розпорядження землями територіальних громад; організація землеустрою. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. 
Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. 
Надання земельних комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. 
Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. 
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. 
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. 
Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. 
Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування.
Тобто, з урахуванням вказаних положень Земельного кодексу України, колегія суддів  зазначає, що надання земель комунальної власності у власність чи користування громадянам або юридичним особам органами місцевого самоврядування здійснюється відповідно до генеральних планів населеного пункту, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. 
Підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути, невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів. 
Слід зазначити, що згідно земельного законодавства, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.
Крім того, згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 8, ч. 1 ст. 16, ч.ч. 1, 2, 6, 7 ст.17, ст. 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», планування територій здійснюється на державному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування. 
Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації. 
Планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. 
Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану. 
Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами, державними стандартами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником. 
У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. 
Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада. 
Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації в установлений строк, зокрема визначають в установленому законодавством порядку розробника генерального плану населеного пункту, встановлюють строки розроблення та джерела його фінансування; повідомляють через місцеві засоби масової інформації про початок розроблення генерального плану населеного пункту та визначають порядок і строк внесення пропозицій до нього фізичними та юридичними особами. 
План зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. 
План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів. 
План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації. Зонування території здійснюється з дотриманням таких вимог: урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території; виділення зон обмеженої містобудівної діяльності; відображення існуючої забудови територій, інженерно-транспортної інфраструктури, а також основних елементів планувальної структури територій; урахування місцевих умов під час визначення функціональних зон; установлення для кожної зони дозволених і допустимих видів використання територій для містобудівних потреб, умов та обмежень щодо їх забудови; узгодження меж зон з межами територій природних комплексів, смугами санітарно-захисних, санітарних, охоронних та інших зон обмеженого використання земель, червоними лініями; відображення меж прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів. Параметри використання території та будівель, запропонованих для розташування у межах декількох земельних ділянок або окремої земельної ділянки, зокрема функціональне призначення, граничні поверховість та площа забудови, можливе розміщення на ділянці, є обов`язковими для врахування під час зонування відповідної території.
Внесення змін до плану зонування території допускається за умови їх відповідності генеральному плану населеного пункту. За порушення вимог, встановлених планом зонування території, фізичні та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до ст.ст. 1, 5, ч. 2 ст. 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», генеральним планом населеного пункту є містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; планом зонування території (зонінг) є містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон; містобудівною документацією є затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій. 
Вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування. 
Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, обов`язковий для врахування під час розроблення землевпорядної документації.
Типові вимоги до складу та змісту зонінгу населеного пункту встановлюються Настановою про склад та зміст плану зонування території (Зонінг) ДСТУ-Н Б Б.1.1-12:2011.
Відповідно до п. 4.7 Настанови, основним документом зонінгу є схема зонування, на якій територія населеного пункту поділяється на територіальні зони, для кожної з яких встановлюється містобудівний регламент. Для кожної земельної ділянки дозволеним є таке використання, яке відповідає містобудівному регламенту відповідної зони. Невідповідність наміру забудови встановленому виду дозволеного використання земельних ділянок і об`єктів, зазначеним у містобудівному регламенті, означає, що його застосування, у відповідній територіальній зоні не допускається. Зміна параметрів земельних ділянок і об`єктів будівництва, види використання і граничні параметри яких не відповідають містобудівному регламенту, можлива лише шляхом приведення таких об`єктів у відповідність до містобудівного регламенту або шляхом зменшення їх невідповідності граничним параметрам в процесі дозволеного будівництва. Невідповідними містобудівним регламентам вважаються земельні ділянки та існуючі об`єкти, зокрема, існуючі види використання земельних ділянок для містобудівних потреб і параметри об`єктів будівництва, які не відповідають видам переважного використання.
Позивач з метою обґрунтування позовних вимог про скасування оскаржуваних рішень Сумської міської ради вказує, що при віднесенні земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 5910136600:07:020:0011, що розташована за адресою: вул. Родини Линтварьових, 49,   частково в зону садибної житлової забудови Ж-1 та частково в межі зони транспортної інфраструктури ТР-2: зона магістральних вулиць, доріг, майданів (у «червоних лініях»), не було враховано, що на цій частині земельної ділянки, розташовані об`єкти нерухомості, що належать позивачу на праві приватної власності.
Як свідчать матеріали справи, позивачем подано документи для затвердження технічної документації   із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та надання у власність земельної ділянки за адресою: м. Суми, вул. Родини Линтварьових, 49, площею 0,1000 га, кадастровий номер 5910136600:07:020:0011. 
Підставою для звернення до суду з даним позовом стала відмова позивачу у затвердженні технічної документації щодо відведення земельної ділянки, яка оформлена рішенням Сумської міської ради від 26.02.2020 № 6550-МР, яке позивач не оскаржив у встановленому порядку.
Матеріалами справи підтверджено, що згідно з діючим Генеральним планом міста Суми, затвердженим рішення Сумської міської ради від 19.12.2012 № 1943-МР земельна ділянка з кадастровим номером 5910136600:07:020:0011, площею 0,1000 га знаходиться на території садибної житлової забудови та частково потрапляє на територію міської магістральної вулиці (а.с. 37).
Згідно із Планом зонування території міста Суми, затвердженим рішення Сумської міської ради від 06.03.2013 № 2180-МР земельна ділянка з кадастровим номером 5210136600:07:020:0011, площею 0,1000 га знаходиться в зоні садибної житлової забудови Ж-1 та частково потрапляє в зону магістральних вулиць, майданів (у червоних лініях) ТР-2 (а.с. 38).
За викладених обставин, надані позивачем документи не давали підстав для ухвалення Сумською міською радою рішення про затвердження технічної документації   із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та надання у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер 5910136600:07:020:0011.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.
Тобто, доказуванню підлягає порушення прав та законних інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом.
Судовим розглядом встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер 5910136600:07:020:0011 під домоволодінням за адресою: м. Суми, вул. Родини Линтварьових, 49  сформована 30.10.2019, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.10.2019 № НВ-5913635272019.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях. 
Тобто, станом на момент прийняття оскаржуваних рішень земельна ділянка кадастровий номер 5910136600:07:020:0011 не була сформована та не була зареєстрована в Державному земельному кадастрі, а тому не могла бути врахована при прийнятті рішень Сумської міської ради від 19.12.2012 № 1943-МР та від 06.03.2013 № 2180-МР.
Крім того, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком розроблення містобудівної документації, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 16.11.2011 № 290 не передбачено обов`язку щодо врахування цільового призначення земельних ділянок при розробленні та затвердженні плану зонування.
З урахуванням зазначено вище, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що оскільки позивачем не доведено порушення його прав та законних інтересів рішенням рішення Сумської міської ради від 19.12.2012 № 1943-МР та рішенням Сумської міської ради від 06.03.2013 № 2180-МР, яким затверджено план зонування території міста Суми, відтак позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 по справі №480/5691/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		С.С. Рєзнікова	
Судді	   	Л.В. Мельнікова    А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено  09.04.2021 року