ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 червня 2021 року           справа №200/9679/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Міронової Г.М., суддів Компанієць І.Д.,  Казначеєва Е.Г.,  розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 р.  у справі  № 200/9679/20-а (головуючий І інстанції суддя Кравченко Т.О.)  за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області    про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості з виплати пенсії,
                                                  ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  (далі – позивач)   у жовтні 2020 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із   позовною заявою  до     Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач), в якій  просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати їй заборгованості з пенсії за період з 1 квітня 2017 по 28 лютого 2019 та стягнути з відповідача на її користь заборгованість з виплати пенсії за період з 1 квітня 2017 по 28 лютого 2019 у розмірі 49575,70 грн. (а.с. 1-5).
Рішенням Донецького  окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, яка полягає в невиплаті ОСОБА_1 пенсії за віком за період з 01 квітня 2017 року по 31 січня 2019 року.
Стягнуто з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 пенсію за віком за період з 01 квітня 2017 року по 31 січня 2019 року в сумі 49 575 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривні 70 копійок.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Вирішено питання судових витрат (а.с. 37-42). 
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу,  в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким  відмовити  у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що  позивачем вже було подано позовну заяву про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості з виплати пенсії.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07.12.2020 у справі № 200/8987/20-а визнано протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1  заборгованості з пенсії за період з 01.04.2017 по 28.02.2019 року та стягнуто з відповідача на її користь заборгованість з виплати пенсії за період з 01.04.2017 по 28.02.2019 у розмірі 49 575, 70 грн.
В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення суду не було оскаржено.
Згідно ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи,  доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Торезьким МВ УМВС України в Донецькій області 29 березня 2001 року; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
З 25 жовтня 1994 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений у її паспорті.
У зв`язку з проведенням бойових дій та антитерористичної операції в її населеному пункті позивач покинула своє постійне місце проживання та перемістилася на підконтрольну органам державної влади України територію.
ОСОБА_1 набула статусу внутрішньо переміщеної особи, що підтверджено довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 16 жовтня 2018 року № 0000634070 (а.с. 7).
Позивачу призначена пенсія за віком, про що свідчить пенсійне посвідчення серії НОМЕР_3 (а.с. 8).
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Маріупольському ОУ ПФУ за фактичним місцем проживання  як внутрішньо переміщена особа, де отримує пенсію за віком.
З 01 квітня 2017 року пенсійні виплати були припинені.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року у справі № 200/7102/19-а, яке набрало законної сили 06 серпня 2019 року, визнана протиправною бездіяльність Маріупольського ОУ ПФУ щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за період з квітня 2017 року по лютий 2019 року.
Маріупольське ОУ ПФУ зобов`язано виплатити ОСОБА_1 заборгованість по невиплаченій пенсії за період з квітня 2017 року по лютий 2019 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати шляхом перерахування коштів на рахунок, відкритий в установі АТ «Ощадбанк».
З 01 березня 2019 року пенсійні виплати поновлені.
Спірні правовідносини виникли з приводу виплати пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 28 лютого 2019 року.
У відповідь на звернення представника позивача Маріупольське ОУ ПФУ повідомило, що сума пенсії ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2017 року по 28 лютого 2019 року складає 49 575,70 грн. Видатки на її виплату не передбачені бюджетом Пенсійного фонду України, потребують додаткового фінансування, а тому заборгованість буде фактично виплачена  після  отримання  відповідного  фінансування.
Ці обставини встановлені на підставі листа Маріупольського ОУ ПФУ від 14 вересня 2020 року № 0580-02-8/14265 (а.с. 9).
Разом із цим відомості ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії свідчать, що ОСОБА_1 нарахована, проте не виплачена, пенсія за віком за період з 01 квітня 2017 року по 31 січня 2019 року в сумі 49 575,70 грн.
За лютий 2019 року ОСОБА_1 нарахована і фактично виплачена пенсія в розмірі 2 511,45 грн.
Факт виплати позивачу пенсії за лютий 2019 року також підтверджений довідкою Маріупольського ОУ ПФУ, що була надана суду.
01 жовтня 2020 року Маріупольське ОУ ПФУ звернулося до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з листом № 0580-12-9/16667, в якому просило вирішити питання щодо виділення коштів для проведення виплати пенсії на виконання рішень суду, що набрали законної сили.
До переліку рішень суду, виконання яких потребує додаткового фінансування, Маріупольське ОУ ПФУ включило рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року у справі № 200/7102/19-а про виплату ОСОБА_1 пенсії за період з  01 квітня 2017 року по 31 січня 2019 року в сумі 49 575,70 грн.
Факт повного або часткового погашення заборгованості з виплати пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 31 січня 2019 року на час судового розгляду належними і допустимими доказами відповідач не довів.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
З даних Єдиного Державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07.12.2020   позов ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області  про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати заборгованості з пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 року  по 28.02.2019 року. Стягнуто з Маріупольського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії  за період з 01.04.2017 року по 28.02.2019 року в розмірі 49 575 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) грн., 70 (сімдесят) коп. Вирішено питання судових витрат.
Отже, у справі № 200/8987/20-а позивачем була ОСОБА_1 , відповідачем -  Маріупольське об`єднану управління пенсійного фонду України Донецької області, предметом спору у справі № 200/8987/20-а була невиплата заборгованості з пенсії за період з 01.04.2017 по 28.02.2019 та стягнення заборгованості з виплати пенсії за період з 01.04.2017 по 28.02.2019 в розмірі 49 575, 70 грн.
Рішення набрало законної сили 01.03.2021 року.
Наведене, на думку суду, свідчить, що позовні вимоги  позивача заявлені у цій справі, вже були предметом розгляду у іншій адміністративній справі, рішення в якій набрало законної сили.
Водночас повторний розгляд адміністративним судом спору за аналогічним позовом особи щодо спору з відповідачем, відносно якого вже є постанова адміністративного суду, що набрала законної сили, суперечить засадам адміністративного судочинства.
Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15, від 03 квітня 2019 року у справі № 820/4261/18, від 21.12.2020 у справі № 440/1810/19.
У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15.
За визначенням пункту 2 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
За приписами п. 3 ч. 1 ст. 240 КАС України  суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо: у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Наведені обставини справи залишилися поза увагою суду першої інстанції,   що призвело до прийняття помилкового рішення у справі, яке підлягає скасуванню з прийняттям  нової  постанови  про  залишення позовних вимог без розгляду.
За унормуванням ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
За встановлених обставин та норм процесуального закону,  суд апеляційної інстанції вирішив, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскільки не застосував  ч. 2 ч. 1  ст. 170, п. 3 ч.  1 ст. 240 КАС України, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позов залишенню без розгляду. 
Керуючись ст. ст.  170, 240, 242, 250, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328  КАС України, суд,
                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 р.   -  задовольнити частково.
Рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 р.  у справі  № 200/9679/20-а   - скасувати.
Прийняти нову постанову.
Позовні вимоги   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області    про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості з виплати пенсії  – залишити без розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 30 червня 2021 року.

Головуючий  суддя                                                                                 Г.М. Міронова                   
                                                                                                                                            
Судді                                                                                                             І.Д. Компанієць

                                                                                                                Е.Г. Казначеєв