ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" квітня 2021 р.           Справа№ 910/14606/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мартюк  А.І.
суддів:            Зубець  Л.П. 
          Алданової  С.О. 
 
розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" та Акціонерного товариства "Українська залізниця" 
на рішення          Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 року 
у справі          № 910/14606/20 (суддя Мудрий С.М.) 
за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс"
до                    Акціонерного товариства "Українська залізниця" 
про                    відшкодування збитків в розмірі 168 240,00 грн. 

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" звернулось до до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про відшкодування збитків за пошкодження вагонів в розмірі 168 240,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем не виконано свого обов`язку щодо збереження схоронності вагонів при здійснені перевезення, що призвело до збитків позивача.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 року у справі № 910/14606/20 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" збитки у розмірі 157 440 (сто п`ятдесят сім тисяч чотириста сорок) грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 361 (дві тисячі триста шістдесят однин) грн. 58 коп. та 16 844 (шістнадцять тисяч вісімсот сорок чотири) грн. 40 коп. витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині позову відмовлено. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 року у справі № 910/14606/20 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" а частині відмови позовних вимог - скасувати і в цій частині постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також, Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, а також невірно застосовано норми процесуального та матеріального права які мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2021 року, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс"  передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Зубець Л.П., Алданова С.О.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 року у справі № 910/14606/20 скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю. Також, Акціонерне товариство "Українська залізниця" просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, а також невірно застосовано норми матеріального права, які мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.
Згідно з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді 01.02.2021 року, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Зубець Л.П., Алданова С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2021р. задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 року у справі № 910/14606/20 та поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Металургтранс", Товариству з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" та Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 року у справі № 910/14606/20. Об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" та Акціонерного товариства "Українська залізниця" в одне провадження. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 року у справі № 910/14606/20. Роз`яснено учасниками, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.
22.02.2021р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу. 
За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Оскільки сторони письмово висловили свою правову позицію з даного спору, клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" є орендарем та власником вантажних вагонів, а саме: №62791074 (договір оренди №07/ПВ-2019 від 24.05.2019 року, акт прийому - передачі №34 від 23.09.2019 року), №63555130 (договір оренди №36А/18 від 15.06.2018 року, акт прийому - передачі №5 від 13.08.2018 року), №61602371 (договір купівлі продажу (викупу) предмета лізингу від 03.06.2019 до договору фінансового лізингу №LC8374-04/13 від 14.04.2013, акт прийому - передачі від 20.06.2019 року), №61602827 (рамковий договір фінансового лізингу №4299-FL від 04.02.2019 року, акт прийому - передачі від 23.05.2019 року).
Для забезпечення курсування вагонів залізничними коліями позивачем (замовник) було укладено договір № ПР/М-15103/НЮі про надання послуг власнику, орендаторю або оператору щодо організації курсування власних вантажних вагонів на коліях загального користування від 09.11.2015 року з державним підприємством "Придніпровська залізниця" (виконавець).
Відповідно до п. 1.2 договору, сторони керуються цим договором, законами України, Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів залізничним транспортом України, Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, Соглашением о международном железнодорожном грузовом сообщении (СМГС), "Правилами експлуатації власних вантажних вагонів", іншими нормативними документами.
Позивачем зазначено, що у березні 2020 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснювало перевезення вантажних вагонів власності (оренди) позивача.
Між відправником та відповідачем укладено договори перевезення у вигляді залізничних накладних, відповідно до яких вантажні вагони прямували порожніми під завантаження до пункту призначення.
Зазначені чотири вагони відправились зі станції відправлення порожніми та прямували до пункту навантаження до станції призначення, але прибувши до станції призначення, при огляді вагонів було встановлено, що на вагонах відсутні авторежими, внаслідок чого було складено акти загальної форми ГУ-23 або акти огляду вагону або ВУ-25.
Отже, прямуючи до пункту призначення, зі станції відправлення до станції призначення в період знаходження вагонів на відповідальності відповідача, вказані чотири вагони були пошкоджені та відчеплені з зазначенням причин відчеплення - відсутність авторежиму.
Відповідно до повідомлень форми ВУ-36М та повідомлень форми ВУ-23М вагони було направлено структурним підрозділом експлуатаційного депо регіональної філії відповідача на проведення ремонту та технічного огляду.
При проведенні ремонтних робіт на вагони були встановлені відповідні деталі, що додатково підтверджується актом наданих послуг №13 від 01.06.2020 та розрахунком загальної вартості наданих послуг.
У відповідності до повідомлень проведення ремонтних робіт на структурному підрозділі експлуатаційного вагонного депо регіональної філії АТ "Українська залізниця" ремонт вантажних вагонів було завершено, та по факту виконання поточного ремонту вагонів було складено акт наданих послуг №13 від 01.06.2020.
Роботи з ремонту вагонів на замовлення позивача проводились ТОВ "Ремвагонторг", з яким у позивача укладено договір про надання послуг № 49у/ від 27.06.2019.
Відповідно до п. 4.5. договору про надання послуг № 49у/ від 27.06.2019 замовник сплачує надані виконавцем послуги на підставі підписаних сторонами актів наданих послуг та рахунків до них. З ініціативи виконавця можуть узгодити інший порядок оплати Договору, як передплата за надання послуг з організації ремонту окремого вагону (групи вагонів).
Після проведення ремонту позивач прийняв на підставі акту наданих послуг №13 від 01.06.2020 та оплатив поточний ремонт вагонів, загальна вартість якого складає 168 240,00 грн. (без ПДВ), що підтверджується платіжним дорученням №T3W0001686 від 31.08.2020 на суму 600 000,00 грн.
Позивачем зазначено, що оскільки пошкодження вагонів № 62791074, 63555130, 61602371, 61602827 відбулось саме під час знаходження вагону на залізничній колії загального користування після укладання договору перевезення, то із наведених норм та правил слідує, що відповідальність за дотримання якості проведеного технічного обслуговування та ремонту, безпеки руху вагонів несе відповідач.
Спір у справі виник внаслідок того, що, як стверджує позивач, він зазнав матеріальних збитків в результаті заміни розукомплектованих деталей у сумі 168 240,00 грн. (з урахуванням ПДВ), які зобов`язаний відшкодувати відповідач, оскільки він не забезпечив збереження цілісності вагонів під час здійснення вантажних перевезень силами Української залізниці.
Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.
Згідно з ст.5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.
Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем.
Відповідно до п.5.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 №17, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.02.2015 за №168/26613 перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів.
Судом встановлено, що акціонерним товариством "Українська залізниця" здійснювалось перевезення вантажних вагонів № 62791074, 63555130, 61602371, 61602827 власності (оренди) товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" за залізничними накладними №43355197, №42953034, №37888674.
Згідно з ст.8 Статуту перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.
За приписами п.3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 №17, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.02.2015 за №168/26613, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.
Відповідно до п.4.1 вказаних Правил, випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).
Суд зазначає, що прийняття відповідачем до перевезення вагонів № 62791074, 63555130, 61602371, 61602827 за залізничними накладними №43355197, №42953034, №37888674 свідчить про те, що останні перебували у технічно справному стані.
Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується документами, вагони № 62791074, 63555130, 61602371, 61602827, перебуваючи у власності/оренди позивача, були пошкоджені (розкомплектовані) після прийняття їх до перевезення відповідачем, а саме: виявлено відсутність (розобладнання) головної та/або магістральної частини повітророзподільника.
Відповідно до п.19 розділу IV (Порядок розрахунку розміру збитків за пошкодження вантажних вагонів) Правил користування вагонами і контейнерами (ст.119-126 Статуту залізниць України), затверджених наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.99 підставою для пред`явлення вантажовідправникам, вантажоодержувачам, власникам під`їзних колій, портам, підприємствам і організаціям, винним у пошкодженні вантажних вагонів (далі - винна сторона), претензій щодо відшкодування збитків є акт про пошкодження вагона форми ВУ-25 або ВУ-25М (у разі машинної обробки актів) і акт загальної форми ГУ-23 (додаток 6), які складаються відповідно до Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 N 334, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за N 567/6855.
В матеріалах справи наявні акти про пошкодження вагона (форма ГУ-23), а саме: від 03.03.2020 року ( вагон №61602371), від 03.03.2020 року (вагон № 635551330).
Відповідно до п.6.2.7 Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, затвердженої наказом Укрзалізниці №264-Ц від 28.10.1997 (зі змінами та доповненнями згідно наказом №312-Ц від 07.06.2001), забороняється ставити в склад потягу вагони, гальмівне обладнання яких має хоча б одну з наступних несправностей: несправні повітророзподільники, електроповітророзподільники, електричний ланцюг ЕПГ (у пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз`єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера.
Згідно п.6.2.1 зазначеної Інструкції при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Повітророзподільники й електроповітророзподільники, що працюють незадовільно, замінити справними.
Таким чином відсутність головної та/або магістральної частини повітророзподільника є саме пошкодженням вагону, а їх несправність є забороною для поставлення такого вагону в склад потягу.
За фактом встановлення відсутності вищезазначених деталей, вагони власності (оренди) товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" були направлені на технічне обслуговування, про що свідчать оформлені відповідні повідомлення форми ВУ-23М та ВУ-36М.
Відповідно до п.4.6 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №875/5096 обов`язок охорони вагонів і вантажів на під`їзній колії покладається на підприємство. Якщо під`їзна колія обслуговується локомотивом залізниці, то охорону вагонів і вантажів до моменту фактичної подачі вагонів і з моменту збирання вагонів з під`їзної колії організовує залізниця.
Згідно з п.п.20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458 пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці. Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.
На виконання вищезазначених Правил, у зв`язку з розукомплектуванням вагонів №62791074, 63555130, 61602371, 61602827 їх було відправлено до структурних підрозділів акціонерного товариства "Українська залізниця" для проведення ремонтних робіт, що підтверджується повідомленнями про приймання вантажних вагонів із форми ВУ-36М, а саме:№170 від 10.03.2020 (вагони №62791074, 63555130, 61602371), №4519 від 01.03.2020 (вагон №61602827).
Відповідно до п.22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458, сума збитків за пошкодження вагона складається з: 
- витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 №551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за №828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування; 
- вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин; 
- витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків; 
- плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з п.14 цих Правил.
Роботи з ремонту вагонів на замовлення позивача проводились ТОВ "Ремвагонторг", з яким у позивача укладено договір про надання послуг № 49у від 27.06.2019.
В матеріалах справи наявний акт наданих послуг №13 від 01.06.2020 на загальну суму 1 186 200,00 грн. з ПДВ з розрахунком загальної вартості наданих послуг (Додаток №1 до акту №13 від 01.06.2020). 
Відповідно до розрахунку загальної вартості наданих послуг (Додаток №1 до акту №13 від 01.06.2020) залізничних вагонів 62791074, 63555130, 61602371, 61602827 становить 168 240,00 грн. (з ПДВ).
Обґрунтування своєї апеляційної скарги, відповідач зазначає, що відповідно до дефектних відомостей (форма ВУ-22), які були складені 10.03.2020 року на вагони №61602371, № 635551330, № 62791074 потрібно встановити магістральні та головні частини повітрярозподільника.
16.03.2020 складена калькуляція вартості технічного обслуговування з відчепленням вагонів (група з 3-х вагонів), згідно якої вартість ремонту одного вагону становить 1208,30 грн. з ПДВ, а також розрахунок вартості матеріалів на вищезазначені вагони.
Згідно акту від 16.03.2020 № 209/783 вартість ремонту трьох зазначених вагонів становить 3020,76 грн. без ПДВ, з ПДВ - 3 624,91 грн., що відповідає сумі у рахунку від 16.03.2020 № 209/483.
Отже, розмір збитків за розукомплектування вагонів № 62791074, 63555130, 61602371 становить 3 624,91 грн.
Щодо вагону № 61602827 відповідач зазначає, що 17.02.2020 між ТОВ "Ремвагонторг" та акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі підрозділу "Служба вагонного господарства" регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" був укладений договір № JI/B-20119п/НЮ.
19.02.2020 ТОВ "Ремвагонторг" звернулось до начальника "Експлуатаційного вагонного депо Ковель" регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" Рибака В.А. з гарантійним листом № 60 щодо здійснення ремонту вагону.
Згідно акта приймання-передачі від 29.02.2020 ТОВ "Ремвагонторг" передало, а "Експлуатаційне вагонне депо Ковель" регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" прийняло запчастини.
29.02.2020 складена калькуляція вартості технічного обслуговування на вагон № 61602827, згідно якої вартість ремонту одного вагону становить 2118,10 грн без ПДВ.
Згідно акту здачі-приймання наданих послуг від 06.03.2020, підписаного ТОВ "Ремвагонторг" та "Експлуатаційним вагонним депо Ковель" регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця", розмір послуг з урахуванням вартості технічного обслуговування вагона, збору за подачу-забирання вагону, збору за маневрову роботу склав 4 418,81 грн з ПДВ, що співпадає з рахунком від 06.03.2020 №225 (023).
Платіжним дорученням від 23.03.2020 № B3W00000003 грошові кошти в розмірі 4 418,81 грн були зараховані на поточний рахунок "Експлуатаційне вагонне депо Ковель".
Розмір збитків за розукомплектування вагону № 61602827 становить 4 418,81 грн.
Крім того відповідач зазначає, що договір від 27.06.2019 № 49у від 27.06.2019 між ТОВ "Металургтранс" та ТОВ "Ремвагонторг" укладено на організацію ремонту, а не проведення ремонтних робіт, доказів здійснення ремонту за вказаним договором та встановлення на вагонах авторежиму позивачем не надано, а також ТОВ "Ремвагонторг" ремонт пошкоджених вагонів не здійснював.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонам.
Відповідно до ч. 1 ст. 623 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до п. 1.1. Договору №49у про надання послуг з організації ремонту залізничних вагонів від 27.06.2019 виконавець надає замовнику комплексну послугу з організації ремонту залізничних вагонів замовника розобладних запасними частинами/деталями/вузлами внаслідок розкрадання та вчинення протиправних дій третіми особами.
Відповідно до п.п. 4.4.1, 4.4.2. п. 4.1 №49у від 27.06.2019 вартість комплексної послуги виконавця у разі раз обладнання вагонів замовника у випадках, наведених у п. 1.1.1. та 1.1.2. цього Договору складається з: вартості організації ремонту вагона замовника в вагоноремонтному підприємстві АТ "Укрзалізниця" (без урахування вартості запасних частин/деталей/вузлів), що становить 19 300,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч триста грн., 00 коп.) без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 3 860,00 грн. (три тисячі вісімсот шістдесят грн. 00 коп.), всього з ПДВ - 23 160,00 грн. (двадцять три тисячі сто шістдесят грн., 00 коп.) за один вагон.
Вартість поставки запасних частин/деталей/вузлів за найменуваннями за 1 од. становить: головна частина повітрярозподільника - 9 000,00 грн., магістральна частина повітрярозподільника - 9 000,00 грн., авторежим вантажний - 8 200,00 грн., авторегулятор гальмівних важільних передач - 8 000,00 грн.
На підтвердження обґрунтованості своїх заперечень відповідачем надано калькуляцію технічного обслуговування з відчепленням вагону від 16.03.2020, розрахунок матеріалів при технічному обслуговуванні з відчепленням вагонів та акт №209/483 від 16.03.2020.
Зі змісту робіт за даними документами випливає, що вони не пов`язані з характером пошкоджень (дефектів) вагонів, які є об`єктом даного спору та не пов`язані з безпосереднім ремонтом вагонів, тому є неналежними та не беруться судом до уваги.
Відповідно до акту встановлення №1 при виконанні поточного ремонту вагонів №61602371, №62791074, №63555130 в ВП "Вагонне депо Кременчук" ПТО станції Золотишино регіональна філія "Південна залізниця" були встановлені нові запчастини, надані замовником, проте, суд зазначає, що в даному акті відсутня ціна нових запчастин та вартість робіт по їх встановленню.
Відповідно до п. 3.1., 3.2. Договору №Л/В-20119п/НЮ від 17.02.2020 при виявленні на залізничній станції вантажного вагона, який потребує ТО, працівники вагонного депо, яке територіально обслуговує відповідну станцію, складають повідомлення на ремонт вагону форми ВУ-23М, передають в ГІОЦ УЗ повідомлення 1353 і організовують подачу такого вагона на вагоноремонтні колії вагонного депо (надалі ВЧД). В разі виникнення необхідності проведення заміни номерних деталей та вузлів вагону, виконавець повідомляє про це замовника та здійснює вказану заміну за умови наявності у Виконавця необхідних деталей і вузлів та письмового погодження Замовника.
Виконання робіт за цим Договором може здійснюватися з використанням запасних частин та матеріалів Замовника.
Відповідно до акту здачі - приймання №225 (_023_) наданих послуг від 06.03.2020 по договору №Л/В-20119п/НЮ від 17.02.2020 та акту приймання - передачі №1 від 29.02.2020 слідує, що ремонт вагону №61602827 відбувся за використанням запасних частин матеріалів замовника.
Таким чином, доводи відповідача про те, що розмір збитків за розукомплектування вагонів 62791074, 63555130, 61602371, 61602827 обмежується фактичним виконанням ремонту та становить 8 043,72 грн. не відповідає фактичним обставинам та спростовується матеріалам справи.
Суд погоджується з доводами відповідача, що організація ремонту не є тотожним поняттю виконання ремонту, але, в той же час, зазначає, що організація ремонту є більш загальним поняттям та може включати в себе виконання ремонту, тому в даному випадку надання послуг з організації ремонту залізничних вагонів відповідно до договору№49у від 27.06.2019 є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України та входить до складу збитків, відповідно до ст. 225 ГК України.
Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.
Вимогами ст.22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).
Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.
Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.
Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.
Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення. 
Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. 
Відповідно до ч ч.1, 2 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Як зазначено у п.11 оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" від 29.11.2007 №01-8/91, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.
Відповідно до ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.
Статтею ст.23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.
За приписами п.110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.
Відповідно до п.114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було зниженого його вартість.
Згідно з п.2 ст.126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди. 
Суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів) №№62791074, 63555130, 61602371, 61602827 завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем в свою чергу не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача.
Відповідно до Додатку №1 (Розрахунок загальної вартості наданих послуг) до акту №13 від 01.06.2020 вартість послуг по вагонам (без ПДВ):
№61602371 - вартість організації ремонту: 19 300,00 грн., магістральна частина повітрярозподільника: 9 000,00 грн.;
№61602827 - вартість організації ремонту: 19 300,00 грн., магістральна частина повітрярозподільника: 9 000,00 грн., головна частина повітрярозподільника: 9 000,00 грн.;
№62791074 - вартість організації ремонту: 19 300,00 грн., магістральна частина повітрярозподільника: 9 000,00 грн., головна частина повітрярозподільника: 9 000,00 грн.;
№63555130 - вартість організації ремонту: 19 300,00 грн., головна частина повітрярозподільника: 9 000,00 грн.
Вартість послуг по вагонам (з ПДВ):
№61602371 - вартість організації ремонту: 23 160,00 грн., магістральна частина повітрярозподільника: 10 800,00 грн.;
№61602827 - вартість організації ремонту: 23 160,00 грн., магістральна частина повітрярозподільника: 10 800,00 грн., головна частина повітрярозподільника: 10 800,00 грн.;
№62791074 - вартість організації ремонту: 23 160,00 грн., магістральна частина повітрярозподільника: 10 800,00 грн., головна частина повітрярозподільника: 10 800,00 грн.;
№63555130 - вартість організації ремонту: 23 160,00 грн., головна частина повітрярозподільника: 10 800,00 грн.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з порахунком суду першої інстанції та вважає, що суд дійшов правомірного висновку про стягнення з відповідача збитків за надані послуги в розмірі 157 440,00 грн. (разом з ПДВ), оскільки при перевезенні належних (орендованих) позивачу вагонів залізницею не було дотримано вимог щодо їх збереження (схоронності), внаслідок чого позивачем були понесені витрати на оплату вартості ремонту з урахуванням вартості замінених деталей.
При цьому, в силу п.20 Правил складання актів (п.129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні згідно із ст.124 Статуту залізниць України.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач прийняв вагони до перевезення без заперечень та зауважень, а обов`язок відповідача забезпечувати схоронність вагонів передбачена ст.110 Статуту залізниць України, відповідно до якої залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.
Водночас вимога пункту 1 статті 6 названої Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже, обставини викладені Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" та Акціонерним товариством "Українська залізниця" в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.
Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду м. Києва від 22.12.2020 р. у справі № 910/14606/20 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, та з додержанням норм матеріального й процесуального права, у зв`язку із чим апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" та Акціонерного товариства "Українська залізниця" не підлягають задоволенню.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" та Акціонерне товариство "Українська залізниця".
Керуючись ст.ст. 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" та Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 22.12.2020 р. у справі № 910/14606/20 - без змін.
2. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 року у справі № 910/14606/20.
3. Судові витрати за розгляд апеляційних скарг покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" та Акціонерне товариство "Українська залізниця". 
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний текст постанови складено 26.04.2021р.

Головуючий суддя                                                            А.І. Мартюк 

Судді                                                                                Л.П. Зубець

                                                                                С.О. Алданова