СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2021 р.                                                                         Справа № 917/1604/20  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В. 

секретар судового засідання – Кожевнікова А.В.,

за участю:
від позивача – не з`явився,
від відповідача- – Червона О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду у режимі відеоконференції 
апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго"  (вх. №1138 П/2) 
на  рішення господарського суду Полтавської області від 11.03.2021 року (суддя Безрук Т.М., ухвалене в м. Полтава 11.03.2021 об 11:43 год., повний текст складено 12.03.2021)
у справі № 917/1604/20
за  позовом Комунального підприємства "Теплоенерго", Полтавська обл.,                  м. Кременчук,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ", Полтавська обл., м. Кременчук,
про врегулювання розбіжностей договору,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Теплоенерго" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ", про врегулювання розбіжностей, що залишилися неврегульованими під час укладення договору № 911 про перерахування виконавцем комунальної послуги оператору зовнішніх інженерних мереж сплачених споживачами  комунальних послуг та власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання, внесків за встановлення вузлів комерційного обліку від 01.08.2020, щодо п.п 2 абзацу 1 п. 3 договору, п. 4 договору та абзацу 2 п. 21 Договору.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що під час процедури укладення Договору № 911 від 01.08.2020 у сторін виникли розбіжності; позивач не погоджується щодо запропонованих відповідачем змін до Договору в частині п.п. 2 абзацу 1 п. 3, пункту 4 та абзацу 2 пункту 21 Договору викладених в протоколі розбіжностей, що і стало підставою для звернення з відповідною позовною заявою до суду в порядку ст.181 ГК України.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 11.03.2021 у справі                   № 917/1604/20 позов задоволено частково.
Врегульовано розбіжності за договором № 911 про перерахування виконавцем комунальної послуги оператору зовнішніх інженерних мереж сплачених споживачами  комунальних послуг та власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання, внесків за встановлення вузлів комерційного обліку від 01 серпня 2020 року, наступним чином:
виключено підпункт 2 абзацу 1 пункту 3 Договору;
пункт 4 Договору викладено в наступній редакції: “ 4. Обсяг коштів, що перераховується виконавцем оператору, становить 100 відсотків загальної суми внесків, які надійшли на рахунок виконавця.”
абзац 2 пункту 21 Договору викладено в наступній редакції: “Виконання сторонами зобов`язань по даному договору розпочинається з моменту його укладення та встановлення відповідних тарифів уповноваженим органом.”
Стягнуто з  Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" на користь Комунального підприємства "Теплоенерго" 701,00 грн. відшкодування витрат з оплати судового збору.
В іншій частині – у позові відмовлено.

Місцевий господарський суд частково задовольняючи позовні вимоги зазначив, що укладення спірного договору є обов`язковим в силу вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» і Постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2018 № 477.
Судом першої інстанції зауважено, що згідно протоколу узгодження розбіжностей від 28.09.2020, позивач просить викласти  п.п 2 абзацу 1 п. 3  Договору  в наступній редакції: “2) розрахункові витрати пов`язані з виконанням робіт зі збору та перерахуванням внесків від споживачів та власників (співвласників) приміщень.” Однак, включення вказаного положення до Договору не передбачено  діючим законодавством та виходить за межі предмету спірного Договору, а отже позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Також місцевий господарський суд дійшов висновку, що законодавством встановлена вимога перераховувати оператору кошти в розмірі 100 відсотків загальної суми внесків, що надходять на рахунок виконавця від споживачів та власників (співвласників) приміщень. Однак, запропонований позивачем порядок визначення обсягу коштів шляхом розрахунку на підставі інформації про кількість будинків та відповідного тарифу, не відповідає вказаним вимогам, а отже, запропонована позивачем редакція пункту 4 спірного Договору суперечить вимогам законодавства, а саме п. 9 Порядку перерахування виконавцем комунальної послуги оператору зовнішніх інженерних мереж сплачених споживачами комунальних послуг та власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання, внесків за встановлення вузлів комерційного обліку, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2018 р. № 477. З огляду на викладене, пункт 4 договору суд першої інстанції прийняв в редакції відповідача: « 4. Обсяг коштів, що перераховується виконавцем оператору, становить 100 відсотків загальної суми внесків, які надійшли на рахунок виконавця.»
Задовольняючи позовні вимоги стосовно абзацу 2 п. 21 Договору суд першої інстанції зазначив, що даний пункт договору відповідає вимогам законодавства та не порушує інтереси сторін договору, а тому даний пункт Договору приймає в редакції позивача: «Виконання сторонами зобов`язань по даному договору розпочинається з моменту його укладення та встановлення відповідних тарифів уповноваженим органом.»

01.04.2021 Комунальне підприємство "Теплоенерго" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Полтавської області від 11.03.2021 у справі № 917/1604/20, в якій просить змінити рішення господарського суду Полтавської області від 11.03.2021 у справі № 917/1604/20 в частині викладення пункту 4 Договору у редакції відповідача та врегулювати розбіжності за договором №911 про перерахування виконавцем комунальної послуги оператору зовнішніх інженерних мереж сплачених позивачами комунальних послуг та власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання, внесків за встановлення вузлів комерційного обліку від 01 серпня 2020 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" та КП "Теплоенерго", а саме п. 4 Договору викласти в редакції позивача, як от "обсяг коштів, що перераховується виконавцем оператору щоквартально розраховується на підставі інформації про кількість будинків та відповідний тариф, встановлений органом, який має право на встановлення такого тарифу".
В обґрунтування апеляційної скарги КП "Теплоенерго" зазначає, що в силу приписів ч. 6 ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» позивач зобов`язаний понести витрати на встановлення приладів обліку та нести витрати на їх експлуатацію, однак у позивача відсутнє право на примусове стягнення цих витрат зі споживачів. 
Апелянт вважає, що у відповідності до задоволеної судом першої інстанції умови п. 4 договору, виконавець цих послуг ніяким чином не зацікавлений в тому, щоб стягувати відповідні суми зі споживачів. 
На переконання позивача, запропонований у його редакції п. 4 Договору відновить баланс інтересів сторін та дозволить КП "Теплоенерго" стягувати заборгованість зі споживачів.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ" вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції таким, що відповідає приписам матеріального та процесуального права, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" зазначає, що у запропонованій редакції позивача п. 4 Договору встановлює для відповідача обов`язок сплачувати весь обсяг внесків за всіх споживачів незалежно від фактичної сплати внесків споживачами. На переконання відповідача оскаржуваний пункт Договору в редакції позивача порушує норми чинного законодавства та не може бути внесений до Договору, адже  ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" не має можливості вплинути на платіжну дисципліну споживачів. 
Відповідач вважає, що при складенні протоколу розбіжностей ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" діяло у межах встановлених законодавством і п. 4 Договору повинен бути викладений у редакції відповідача.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2021 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя – Геза Т.Д., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Теплоенерго" на рішення господарського суду Полтавської області від 11.03.2021 у справі № 917/1604/20. Розгляд справи призначено на 26.05.2021 о 10:00 год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.05.2021 клопотання представника відповідача адвоката Червоної О.В. (вх.№ 5675 від 18.05.2021) про проведення судового засідання у режимі відеоконференції задоволено. Доручено Кременчуцькому районному суду Полтавської області забезпечити проведення відеоконференції у справі № 917/1604/20.

Представник позивача у судове засідання 26.05.2021 не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.115).
Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи вимоги процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд рішення господарського суду Полтавської області від 11.03.2021 у справі №917/1604/20 виключно у межах доводів та вимог апеляційної скарги Комунального підприємства "Теплоенерго", а саме: в частині відмови у задоволенні позовних вимог про врегулювання розбіжностей, що залишилися неврегульованими під час укладення п. 4 договору № 911 від 01.08.2020 про перерахування виконавцем комунальної послуги оператору зовнішніх інженерних мереж сплачених споживачами  комунальних послуг та власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання, внесків за встановлення вузлів комерційного обліку.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно вимог ст.ст. 222, 223 та п.17.7 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, присутнього у судовому засіданні представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення з урахуванням повноважень, визначених в ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила наступне.

Комунальне підприємство «Теплоенерго» (далі за текстом – КП «Теплоенерго», позивач) звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» (далі за текстом – ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ», відповідач) з пропозицією укласти договір № 911 про перерахування виконавцем комунальної послуги оператору зовнішніх інженерних мереж сплачених споживачами комунальних послуг та власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання, внесків за встановлення вузлів комерційного обліку від 01 серпня 2020 року (далі – Договір; а.с. 7).
Листом від 04.09.2020 ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» повернуло на адресу КП «Теплоенерго» підписаний Договір № 911/572 від 01.08.2020 року разом з протоколом розбіжностей. Цей лист був отриманий позивачем 10.09.2020 (а.с.10, 11).
Згідно протоколу узгодження розбіжностей від 28.09.2020 позивач частково погодив окремі умови договору в редакції відповідача, а саме: п.п. 1 абзацу 1 п. 3, п.п. 1 абзацу 2 п. 3, абзацу 3 п.3 Договору. Щодо запропонованих відповідачем змін до Договору в частині п.п. 2 абзацу 1 п. 3, пункту 4 та абзацу 2 пункту 21 Договору, викладених в протоколі розбіжностей, позивач не погодився (а.с.13).
30.09.2020 позивач направив відповідачу протокол узгодження розбіжностей, що підтверджується поштовою накладною № 3960020133168 від 30.09.2020 та описом вкладення у цінний лист (а.с.15-16).
Оскільки відповідач не погодив вказані пропозиції,  позивач звернувся з даною позовною заявою до суду на підставі ст.181 ГК України.
Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1–5 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.
У ч.7 ст. 181 Господарського кодексу України зазначено, якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.
Протокол розбіжностей до Договору був отриманий позивачем 10.09.2020, про що свідчить відмітка на листі від 04.09.2020 № 06/3409 (а.с.10).
30.09.2020 позивач направив відповідачу протокол узгодження розбіжностей, що підтверджується поштовою накладною № 3960020133168 від 30.09.2020 та описом вкладення у цінний лист (а.с.15-16).
З позовною заявою КП "Теплоенерго" звернулося до господарського суду Полтавської області 30.09.2020, згідно поштового штемпелю на конверті, тобто в установлений законодавством строк (а.с.19).

Згідно ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Iнші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.
Пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення спірного договору передбачена у ч. 1 ст. 6 Закону України від 22 червня 2017 року № 2119-VIII «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» де зазначено, що витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги внесків на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку. У разі якщо виконавець комунальної послуги не є оператором відповідних зовнішніх інженерних мереж, він зобов`язаний перераховувати сплачені споживачами та власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання, внески на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку оператору зовнішніх інженерних мереж відповідно до договору.
Також, в п. 4 Порядку перерахування виконавцем комунальної послуги оператору зовнішніх інженерних мереж сплачених споживачами комунальних послуг та власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання, внесків за встановлення вузлів комерційного обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2018 р. № 477 (далі – Порядок № 477), вказано, що взаємовідносини між виконавцями та операторами зовнішніх інженерних мереж, зокрема в частині перерахування внесків, здійснюються виключно на договірних засадах.
Таким чином, укладення спірного договору є обов`язковим в силу вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2018 р. № 477.

Доводи апеляційної скарги позивача зводяться до того, що укладення п.4 договору в редакції відповідача порушить майнові інтереси КП "Теплоенерго", а запропонована редакція позивачем п. 4 договору навпаки відновить баланс інтересів між сторонами спору.
Однак, колегія суддів не погоджується з даним твердженням позивача з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

При розгляді розбіжностей, що виникли між сторонами щодо п. 4 договору, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно протоколу узгодження розбіжностей від 28.09.2020, п. 4 Договору викладено позивачем в такій редакції: «Обсяг коштів, що перераховується виконавцем оператору щоквартально розраховується на підставі інформації про кількість будинків та відповідний тариф, встановлений органом, який має право на встановлення такого тарифу.»
Відповідач запропонував викласти п. 4 Договору у такій редакції: «Обсяг коштів, що перераховується виконавцем оператору, становить 100 відсотків загальної суми внесків, які надійшли на рахунок виконавця.»

Згідно з ч 4. ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Порядок перерахування виконавцем комунальної послуги оператору зовнішніх інженерних мереж сплачених споживачами комунальних послуг та власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання, внесків за встановлення вузлів комерційного обліку, затверджений  постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2018 р. № 477 (далі – Порядок № 477).

Згідно з п. 2 Порядку № 477 дія цього Порядку поширюється на виконавців комунальних послуг, які не є операторами відповідних зовнішніх інженерних мереж (далі - виконавці), а також на операторів зовнішніх інженерних мереж.
У п. 6 Порядку № 477 встановлено, що виконавець забезпечує зарахування внесків споживачів комунальних послуг та власників (співвласників) приміщень на окремий рахунок та перераховує внески на окремий рахунок оператора зовнішніх інженерних мереж, відкритий з метою отримання таких внесків. Оператор зовнішніх інженерних мереж відкриває для отримання внесків від кожного виконавця окремий рахунок.
Згідно з п. 8 Порядку № 477 сплачені споживачами та власниками (співвласниками) приміщень внески перераховуються виконавцем оператору зовнішніх інженерних мереж не пізніше 5 числа місяця, що настає за розрахунковим кварталом, якщо договором між сторонами не встановлено інший строк. Розрахунковим кварталом, за який здійснюється перерахування внесків, є календарний квартал.
У п. 9 Порядку № 477 встановлено, що обсяг коштів, що перераховуються виконавцем оператору зовнішніх інженерних мереж відповідно до вимог цього Порядку, становить 100 відсотків загальної суми внесків, що надходять на рахунок виконавця від споживачів та власників (співвласників) приміщень.
Аналогічне за змістом положення передбачено в п. 4 Примірного договору. 

Таким чином, законодавством встановлена вимога перераховувати оператору кошти в розмірі 100 відсотків загальної суми внесків, що надходять на рахунок виконавця від споживачів та власників (співвласників) приміщень, а запропонований позивачем порядок визначення обсягу коштів шляхом розрахунку на підставі інформації про кількість будинків та відповідного тарифу, не відповідає вказаним вимогам.
Разом з цим, враховуючи приписи ч 4. ст. 179 ГК України, договір характеризується принципом свободи, що означає можливість сторонами встановити всі можливі умови виконання та невиконання зобов`язань, які не суперечать законодавству.
Однак, запропонована позивачем редакція пункту 4 спірного Договору суперечить вимогам законодавства, а саме п. 9 Порядку № 477, що регулює спірні відносини.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що пункт 4 договору необхідно викласти в редакції відповідача: « 4. Обсяг коштів, що перераховується виконавцем оператору, становить 100 відсотків загальної суми внесків, які надійшли на рахунок виконавця.»

Доводи позивача не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному процесуальному документі.

Апеляційна скарга Комунального підприємства "Теплоенерго"  на рішення господарського суду Полтавської області від 11.03.2021 у справі №917/1604/20  не підлягає задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 11.03.2021 у справі №917/1604/20 в оскаржуваній частині прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України  витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго"  на рішення господарського суду Полтавської області від 11.03.2021 у справі №917/1604/20 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 11.03.2021 у справі №917/1604/20 в оскаржуваній частині п. 4 договору № 911 від 01.08.2020 про перерахування виконавцем комунальної послуги оператору зовнішніх інженерних мереж сплачених споживачами  комунальних послуг та власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання, внесків за встановлення вузлів комерційного обліку - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанови передбачені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено  01.06.2021.

Головуючий суддя                                                                    Т.Д. Геза

Суддя                                                                                           Л.М. Здоровко  

Суддя                                                                                           В.В. Лакіза