ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/8298/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого  судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                        Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,     

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці Держмитслужби
на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року (суддя Верба І.О., м. Дніпро) у справі № 160/8298/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет»
до Одеської митниці Держмитслужби
про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, - 

встановив:

У липні 2020 року ТОВ «АТБ-Маркет» звернулось до суду із позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати:
- рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 03.03.2020 № UА500070/2020/000031/2;
- картку відмови Одеської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.03.2020 № UА500070/2020/00127.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.10.2020 позовні вимоги задоволено.
22.10.2020 Дніпропетровським окружним адміністративним судом винесено додаткове рішення, яким за заявою ТОВ «АТБ-Маркет» вирішено питання про стягнення на його користь витрат на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 10  000 грн. Зокрема, враховуючи підтвердження понесення позивачем вказаних витрат, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення вищевказаної заяви ТОВ «АТБ-Маркет».
Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, Одеська митниця Держмитслужби оскаржила його в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник послався на норми КАС України, якими врегульовано питання розподілу судових витрат між сторонами справи. Вказав на необхідність документального підтвердження таких витрат. Враховуючи зазначене, скаржник просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення про відмову у задоволенні заяви про стягнення вартості понесених витрат.
Позивач з вимогами апеляційної скарги не погодився, надав відзив на неї, у якому зазначив, що згідно норм чинного законодавства України за умови документального підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу за клопотанням відповідача можливе лише зменшення таких витрат. Вимоги скаржника щодо повної відмови у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу є нормативно не обґрунтованими. З огляду на це, враховуючи, що клопотання про зменшення відшкодування витрат на правничу допомогу скаржником до суду не надано, позивач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У апеляційній скарзі скаржник зазначає про необхідність скасування додаткового рішення суду першої інстанції від 22.10.2021. При цьому, вказані вимоги скаржника мотивовані виключно цитуванням норм чинного КАС України, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, а також практики Верховного Суду стосовно цього питання.
При вирішенні питання правомірності додаткового рішення суду першої інстанції від 22.10.2020 колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 1 ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Враховуючи норми 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).
Пунктом 1 ч. 3 ст. 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 5 ст. 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч.ч.6, 7 ст.134 КАС України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу можливе виключно за клопотанням іншої сторони, у разі, якщо на її думку, не дотримано вимог співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом витраченим на виконання робіт.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08.02.2019 між Адвокатським об`єднанням «Альянс» (далі - Об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» (далі - Клієнт) укладено договір № 08/02-19/1 про надання правової (правничої) допомоги, згідно п. 1.1 якого Об`єднання зобов`язується надавати Клієнту правову (правничу) допомогу на умовах та у порядку, зазначених у цьому договорі, а Клієнт зобов`язується приймати та оплачувати надану Об`єднанням правову (правничу) допомогу на умовах та у порядку, визначених у цьому договорі.
Пунктом 3.1 договору № 08/02-19/1 від 08.02.2019 передбачено, що за надання Об`єднанням правової (правничої) допомоги за цим договором Клієнт щомісячно сплачує Об`єднанню гонорар, розмір якого визначається за згодою Сторін залежно від обсягу правової (правничої) допомоги, наданої Об`єднанням Клієнту у звітному місяці, та зазначається в акті здавання-приймання наданих послуг за звітний місяць, підписаному обома Сторонами.
02.04.2019 між АО «Альянс» та ТОВ «АТБ-Маркет» укладено додаткову угоду № 02/04/19-ЗВ до договору від 08.02.2019 № 08/02-19/1 про надання правової (правничої) допомоги, згідно із пунктом 1 якої: з метою визначення вартості професійної (правничої) допомоги, що надавалась об`єднанням клієнту у конкретній судовій справі, сторони погоджують протокол, що міститиме детальний опис послуг, що надавалися у конкретній судовій справі та їх вартість.
Згідно із складеним на підставі договору від 08.02.2019 № 08/02-19/1 протоколом від 08.10.2020 № 08/10/20 АО «Альянс» надано ТОВ «АТБ-Маркет» професійну правову (правничу) допомогу, обумовлену договором, у наступному обсязі:
1) підготовка та подання 20.07.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовної заяви ТОВ «АТБ-Маркет» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування коригування митної вартості товарів від 03.03.2020 №UА500070/2020/000031/2 та картки-відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від № UА500070/2020/00127 5 000 грн;
2) підготовка та надсилання засобами поштового зв`язку відповіді на відзив на позовну заяву відповідачу та подання її до суду 14.09.2020 3 000 грн;
3) складення розрахунку судових витрат, які були понесені, та заяви про судові витрати 300 грн;
4) представлення інтересів в суді (участь в судових засіданнях по справі № 160/8298/20 (27.08.2020, 17.09.2020, 08.10.2020) 1 700 грн;
всього 10 000 грн, в тому числі ПДВ 1 666,67 грн.
На підставі договору від 08.02.2019 № 08/02-19/1, сторонами складено та підписано акти здавання-приймання наданих послуг: від 31.07.2020 щодо надання правничої допомоги у липні 2020 року на суму 900 000 грн (у тому числі ПДВ 150 000 грн), від 31.08.2020 щодо надання правничої допомоги у серпні 2020 року на суму 900 000 грн (у тому числі ПДВ 150 000 грн), від 30.09.2020 щодо надання правничої допомоги у вересні 2020 року на суму 900 000 грн (у тому числі ПДВ 150 000 грн).
Оплату послуг за договором від 08.02.2019 № 08/02-19/1 здійснено, у тому числі, платіжними дорученнями від 06.08.2020 № 345183 на суму 720 000 грн, від 04.09.2020 № 95205 на суму 900 000 грн, від 06.10.2020 № 417180 на суму 900 000 грн.
Вищевказані послуги надані у повному обсязі, претензій щодо їх надання сторони не мають.
З огляду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу відповідно до статті 134 КАС України, відсутність відповідних заяв та доказів з боку скаржника, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про стягнення з податкового органу понесених витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі та прийняття додаткового рішення у справі.
Вказаний висновок суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростований.
Апеляційна скарга не містить посилання на не дотримання позивачем вимог ст. 134 КАС України або завищення ним заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу.
Враховуючи зазначене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.
Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 160/8298/20 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий   суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов