Справа № 349/14/21 
Провадження № 33/4808/218/21 
Категорія ст.130ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю захисника адвоката Гринчишина І.Я., який діє в інтересах особи, яка притягається до аміністративної відповідальності ОСОБА_1 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Гринчишина І.Я., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2021 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає: АДРЕСА_1 ,громадянина України, 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір-
                                                     в с т а н о в и в:

Судом першої інстанції встановлено, що 16 грудня 2020 року о 00 год. 52 хв. в с. Залужжя Рогатинського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з вказаним рішенням суду захисник адвокат Гринчишин І.Я., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова судді є незаконною та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Апелянт вказує на те, що дії працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 були незаконними та такими, що грубо порушують конституційні права правопорушника. Протокол про адміністративне правопорушення вважає таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам КУпАП.
Захисник адвокат Гринчишин І.Я., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звертає увагу на те, що судом не були допитані свідки, які зазначені в протоколі, чим було порушено принцип безпосередності дослідження доказів та всебічності повноти і об`єктивності розгляду справи.
Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 чітко висловив незгоду з проведенням огляду на місці зупинки транспортного засобу та пояснив, що не вживав спиртні напої, а тому погодився проїхати до медичного закладу. В медичному закладі ОСОБА_1 було запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера, від проходження огляду за допомогою якого останній вже відмовився на місці зупинки транспортного засобу, а відбір біологічного матеріалу не проводився та пропозиції здійснити огляд шляхом забору біоматеріалу ОСОБА_1 не висловлювалось.
Таким чином, захисник адвокат Гринчишин І.Я., який діє в інтересах ОСОБА_1 , вважає, що медичними працівниками було безпідставно було продубльовано процедуру огляду на місці зупинки, що є нелогічним, незаконним та становить під сумнів законність усієї процедури огляду. Вказує на те, що в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що дії ОСОБА_1   під час проведення огляду унеможливлювали його обстеження та були спрямовані на відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Апелянт вказує на те, що відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, який долучений до матеріалів справи, не може бути визнаний належним та допустимим доказом у справі, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено посилання на технічний засіб за допомогою якого було здійснено даний відеозапис. Окрім того, в постанові суду  не міститься відомостей про технічний засіб, а тому відеозапис не може бути визнаний допустимим доказом у справі.
Апелянт стверджує, що копію протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не було вручено та в матеріалах справи відсутні дані про його вручення правопорушнику, що потягнуло за собою суттєве обмеження процесуальних прав ОСОБА_1 .
Захисник адвокат Гринчишин І.Я., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звертає увагу на те, що розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , якого жодним чином не було повідомлено про розгляд справи і тільки 12.03.2021 року після звернення ним до суду із запитом про хід розгляду справи, останньому було повідомлено, що справа вже розглянута і ухвалено рішення по справі. Дані порушення суду свідчать про порушення процесуальних прав ОСОБА_1 .
Таким чином, вважає, що матеріали справи не містять жодних даних того, що ОСОБА_1 було вчинено зазначене адміністративне правопорушення, а сам факт вчинення такого правопорушення не зафіксовано належним чином.
Просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив і не просив відкласти розгляд справи, незважаючи на те, що суд неодноразово приймав заходи щодо забезпечення його участі у судовому засіданні апеляційної інстанції.  В той же час, захисник адвокат Гринчишин І.Я. просив розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки останній повністю довіряє йому представництво своїх інтересів. 
За таких обставин, приймаючи до уваги, що участь ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний суд вважав за необхідне розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Гринчишин І.Я.  повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення в межах апеляційних доводів апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення  має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  (справа  "Гурепка проти України")
При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «"право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.».
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.
Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення, оскарження судових рішень. 
В своїй апеляційній скарзі захисник адвокат Гринчишин І.Я., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без участі ОСОБА_1 , чим порушив його право на захист. 
Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Враховуючи наведене, перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості  бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, які свідчать про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді. 
Апеляційний суд вважає, що саме такий підхід зможе забезпечити рівновагу між інтересами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.
З мотивувальної частини постанови судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області вбачається, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд зазначив, що своєчасно сповіщав ОСОБА_1 про дату та місце розгляду справи, однак судові повістки про виклик були повернуті до суду у зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 за місцем проживання. Судом першої інстанції було взято до уваги, що ОСОБА_1 був обізнаний про те, що розгляд справи відбуватиметься в Рогатинському районному суді Івано-Франківської області на підставі відповідного запису в протоколі про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_1 ознайомився в день його складення, про що свідчив його підпис у відповідній графі, а також власноручний запис про те, що пояснення він надасть в суді.
З огляду на зазначене суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .
Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП надійшли до розгляду до Рогатинського районного суду Івано-Франківської області 12.01.2021 року. Постановою даного суду від 13.01.2021 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП було повернуто до Рогатинського ВП ГУНП в Іван-Франківській області для належного оформлення, а саме: для виконання вимог ст. 256 КУпАП для зазначення частини статті 130 КУпАП, яку не було вказано при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії  ОБ №100227 від 16.12.2020 року відносно ОСОБА_1 
28.01.2021 року дана справа повторно надійшла до суду першої інстанції для розгляду по суті, розгляд якої було призначено на 11.02.2021 року. В судове засідання 11.02.2021 року ОСОБА_2 не з`явився, у зв`язку із чим розгляд справи було перенесено на 03.03.2021 року.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що на адресу суду першої інстанції були повернуті повідомлення суду про розгляд справи на вказані дати судового розгляду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», та які були надіслані на адресу, яка була зазначена при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №100227 від 16.12.2020 року.
Слід відмітити, що апеляційна скарга подана захисником адвокатом Гринчишин І.Я., який діє в інтересах ОСОБА_1 , із зазначенням адреси проживання останнього, яка вказана у протоколі про адміністративне правопорушення серії  ОБ №100227 від 16.12.2020 року відносно ОСОБА_1 , на яку судом першої інстанції направлялись повідомлення про розгляд справи, які були повернуті на адресу суду, оскільки не були вручені ОСОБА_1 по причині його відсутності за вказаною адресою.
Апеляційний суд звертає також увагу на те, що у відповідності до вказаного протоколу ОСОБА_1 були роз`яснені його право та обов`язки, був повідомлений про розгляд справи у Рогатинському районному суді та був ознайомлений із змістом протоколу, про що свідчать його власноручні підписи.
Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 був проінформований про те, що в провадженні суду знаходиться справа про притягнення її до відповідальності на ч.1 ст.130 КУпАП та мав можливість прийняти участь у судовому засіданні суду першої інстанції та організувати ефективний захист своїх інтересів. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що встановлення діючим законом скороченого строку щодо можливості накладення адміністративного стягнення провокує осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності на зловживання своїм правом на відкладення розгляду справи та навмисне затягування розгляду справ з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
В той же час, наявність вищевказаної норми закону свідчить про те, що законодавець вважає що вказаний строк достатній для того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності змогла належним чином реалізувати своє право на участь у судовому засіданні та організувати ефективний захист своїх інтересів у суді. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності. 
Апеляційний суд вважає, що вищевказані обставини та процесуальна поведінка особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 протягом розгляду справи в суді першої інстанції дозволили суду прийти до обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи без його участі.
За своїм значенням принцип диспозитивності не є абсолютним, тому він не може служити виправданням безпідставного здійснення процесуальних прав, не пов`язаних з метою реального захисту своїх інтересів у встановленому законом порядку. 
Дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права, однак по суті спрямовані на деструктивність судового розгляду. 
Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності може заявляти клопотання перед судом про відкладення розгляду справи, якщо існують поважні причини, які не дозволяють їй приймати участь у судовому засіданні. Однак, наявність вказаних причин повинна бути належним чином підтверджена особою, яка заявляє відповідне клопотання про відкладення розгляду справи. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд справи судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не порушував права ОСОБА_1 на організацію ефективного захисту його інтересів і не може бути правовою підставою для скасування судового рішення. 
Разом з тим, з доводи апеляційної скарги щодо відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 підлягають перевірці під час апеляційного розгляду. 

Перевіривши доводи захисника адвоката Гринчишина І.Я., який діє в інтересах ОСОБА_1 , щодо відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини та призначив справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному, та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.
Відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №100227 від 16.12.2020 року (а.с.1) вбачається, що 16 грудня 2020 року о 00 год. 52 хв. в с. Залужжя Рогатинського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря приймального відділення за адресою м. Рогатин вул. Чорновола, 9., чим порушив п.2.9п ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - поліцейським ГРПП №1 Рогатинського ВП сержантом поліції Проців Р.І., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та свідками.
До протоколу про адміністративне правопорушення додано матеріали справи.
У цьому протоколі про адміністративне правопорушення зазначені свідки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили правильність зазначених стосовно них даних  власноручними підписами.
ОСОБА_1 було ознайомлено із його правами та обов`язками відповідно до ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у Рогатинському районному суді, про що його власноручний підпис.
Посвідчення водія у ОСОБА_1 було вилучено та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 власноручно написав, що пояснення по суті правопорушення він надасть в суді. 
ОСОБА_1 ознайомився із змістом протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у відповідній графі протоколу.
Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.
Відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що він звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що передбачає адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять висновок Рогатинської районної лікарні №19 від 16.12.2020 року (а.с.6), складеного о 01 год. 30 хв., у відповідності до якого  в результаті медичного огляду, який було проведено лікарем приймального відділення ОСОБА_5 було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Висновок медичного закладу підписаний лікарем та обстежуваною особою - ОСОБА_1 .
У зазначеному висновку лікаря ОСОБА_1 власноручно написав, що ознайомлений та не згідний із результатом, тому що він був тверезий. 

Відповідно до Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається (а.с.5), що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння пропонувалось пройти у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, не стійка хода. В акті огляду зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що свідки засвідчили своїми власноручними підписами. Відповідний акт огляду також власноручно було підписано ОСОБА_1 та власноручно ним зазначено, що він ознайомлений із результатом огляду.
До матеріалів справи долучені пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 3-4), у відповідності до яких в їхній присутності ОСОБА_1 погодився на проведення огляду у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер для визначення стану алкогольного сп`яніння, що засвідчили своїми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №100227. Результат огляду 2.32 % проміле та пояснення ними підписані.
Апеляційний суд вважає, що Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та письмові показання свідків не можуть бути визнані допустимими доказами щодо встановлення факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки  відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП в разі незгоди водія транспортного засобу проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу або у разі незгоди з результатами такого огляду,  огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться в закладах охорони здоров`я.   
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та письмові показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 носять суперечливий характер в частині обставини проходження огляду на стан сп`яніння поліцейським. 
Разом з тим, зі змісту матеріалів справи  та доводів апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 не погодився проходити огляд на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу та був направлений для проведення відповідного огляду у медичний заклад. 
До матеріалі справи долучено рапорт поліцейського СРПП 1 Рогатинського ВП  Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого сержанта поліції Проців Р. (а.с.7), з якого вбачається, що 16.12.2020 року на службовий логістичний пристрій Ідея-10 Рогатинського ВП поступило повідомлення про те, що в с. Залужжя Рогатинського району відбулось ДТП за участю транспортного засобу Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 . Прибувши на місце події встановлено, що водій ОСОБА_1 здійснив зіткнення з металевим відбійником, внаслідок чого автомобіль отримав механічні ушкодження. При спілкуванні з водієм у нього було відчутно запах алкоголю, помітна не стійка хода, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя. Водій відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер в присутності двох свідків, та було запропоновано пройти відповідний огляду медичному закладі, на що останній погодився. В результаті огляду у медичному закладі результат огляду ОСОБА_1 за допомогою приладу Драгер був позитивний та становив 2.32 % проміле. в рапорті зазначено, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки та по даному факту було складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КупАП.
Апеляційний суд приймає до уваги, що вказаний рапорт за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейський інформує керівництво про законність та обґрунтованість дій поліцейських під час встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди. Разом з тим, вказаний документ містить дані, які повністю узгоджуються з іншими доказами по справі та доповнюють їх. 

Зі змісту апеляційної скарги та доводів захисника Гринчишин  І.Я. вбачається, що він  вважає неправомірними дії  працівників поліції, оскільки ОСОБА_1 зразу ж чітко висловив незгоду з проведенням огляду на місці зупинки транспортного засобу та пояснив, що не вживав спиртні напої, а тому погодився проїхати до медичного закладу. В медичному закладі ОСОБА_1 пройшов відповідний огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер, від проходження огляду за допомогою якого останній вже відмовився на місці зупинки транспортного засобу, а відбір біологічного матеріалу не проводився та пропозиції здійснити огляд шляхом забору біоматеріалу ОСОБА_1 не висловлювалось, у зв`язку із чим дії працівників поліції вважає неправомірними та такими, що порушують права ОСОБА_1 .
Вважає, що медичними працівниками було продубльовано процедуру огляду на місці зупинки, що є нелогічним, незаконним та становить під сумнів законність усієї процедури огляду. 
Апеляційний суд вважає правомірними дії поліцейських, які були спрямовані на проведення огляду водія на визначення стану сп`яніння, оскільки останній у відповідності до вимог закону,  у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не погодився проходити огляд на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, доставили його для проходження відповідного огляду до медичного закладу. 

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд  у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Так, відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені ст.  266 КУпАП, п. 6, 7 Розділу І, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.
Відповідно до вказаних нормативних актів за наявності ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Зі змісту апеляційної скарги та доводів наведених ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції вбачається, що він не заперечує факт керування транспортним засобом, відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального приладу та проходження ним огляду у медичному закладі, однак вважає, що поліцейські безпідставно звинуватили його у перебування у стані алкогольного сп`яніння та безпідставно запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. 
В своїй апеляційній скарзі захисник Гринчишин І.Я. стверджує, що судом не були допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, письмові пояснення яких не можна вважати належними та допустимими доказами.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4   не мають істотного значення для вирішання питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки огляд водія на стан сп`яніння проводився не за участі вищевказаних свідків, а в медичному закладі. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вказаного закону присутність двох свідків є обов`язковою тільки при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і не є обов`язковою у разі відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та при проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.  

Зі змісту апеляційної скарги адвоката Гринчишина І.Я., який діє в інтересах ОСОБА_1 , вбачається, що він не погоджується із діями працівників поліції, оскільки останні порушили встановлений законом порядок огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння та вважає протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, необхідно визнати неналежними та недопустимими доказами. 
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. 
З вищевказаних відеозаписів вбачається, що після вчинення ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди, останній визнавав факт керування транспортним засобом, на місці ДТП відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер в присутності двох свідків та з власної волі погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
З відеозапису з нагрудних камер працівника поліції вбачається, що на запитання лікаря про останній час вживання ним алкогольних напоїв, ОСОБА_1 повідомив, що вживав алкоголь за 2-3 год до проведення зазначеного огляду у медичному закладі три чи чотири рази за 50 гр. алкоголю, та повідомив що саме він був за кермом транспортного засобу. Лікарем було застосовано ряд заходів для перевірки стані сп`яніння ОСОБА_1 , також для визначення стану сп`яніння було запропоновано прилад Драгер, на що ОСОБА_1 погодився та з власної волі продув трубку приладу, результат якого становив 2.32 % проміле з результатом огляду ОСОБА_1 було повідомлено. Окрім того, останньому також було запропоновано здати біологічний матеріал кров для визначення стану сп`яніння, на що останній також погодився. На відеозаписі зафіксовано ознайомлення ОСОБА_1 із змістом висновком лікаря про його перебування в стані алкогольного сп`яніння. 
Зі змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України  09.11.2015  № 1452/735 вбачається, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи.
Таким чином, лікар медичного закладу, як особа, яка володіє спеціальними знаннями, кваліфікацією та відповідним досвідом, самостійно, на власний розсуд вирішує яким чином необхідно  проводити медичний огляд обстежуваної особи та які саме методи дослідження потрібно  застосувати для отримання об`єктивного результату щодо перебування обстежуваної особи у стані алкогольного сп`яніння. 
Відповідно до п. п. 16, 17, 20  Розділу III вищевказаної Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акту медичного огляду.
Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.
При цьому висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.
Зі змісту висновку щодо результатів медичного огляду вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з результатами медичного огляду, що підтверджується його власним підписом та написанням його пояснень щодо не згоди із вказаним результатом.
Апеляційний суд вважає неспроможними доводи апелянта про те, що огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння був проведений із порушенням вимог закону і його результати не можуть бути визнані допустимим доказом. 
Відповідно до висновку висновку лікаря Рогатинської районної лікарні №19 від 16.12.2020 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким 16.12.2020 року о 01.30 год. проведено огляд ОСОБА_1 , яким встановлено, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. 
ОСОБА_1 було повідомлено, що за результатами огляду він перебував в стані алкогольного сп`яніння. В графі пояснення обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду у медичному висновку міститься підпис ОСОБА_1 , що свідчить про його ознайомлення із результатами відповідного огляду.
Апеляційний суд вважає неспроможними доводи апелянта про те, що вищевказаний висновок Рогатинської районної лікарні №19 від 16.12.2020 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким 16.12.2020 року о 01.30 год. проведено огляд ОСОБА_1 не відповідає дійсності і не може бути визнаний допустимим доказом.
В результаті перевірки вищевказаних доводів апеляції не було встановлено порушень, передбаченого ст.266 КУпАП порядку проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.
Апеляційний суд неодноразово звертав у своїх рішеннях увагу на те, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог Інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, як особа яка має спеціальні знання та кваліфікацію і  несе правову відповідальність за правильність свого висновку. 
Апеляційний суд вважає, що під час апеляційного розгляду не встановлені обставини, які свідчать про те, що вищевказаний медичний висновок щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не відповідає дійсності та зроблений з порушенням вимог, які регламентують його проведення.
Апеляційний суд вважає, що вищевказаний висновок зроблений лікарем ОСОБА_5 в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився медичний огляд, часу та місця його проведення.  
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані положення Інструкції не виключають проведення попередніх лабораторних досліджень біологічного середовища лікарем, який безпосередньо проводить огляд обстежуваної особи .
Для перевірки доводів апеляційної скарги захисника адвоката Гринчишина І.Я., який діє в інтересах ОСОБА_1 , було витребувано копію Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції Рогатинської ЦРЛ №19 від 16.12.2021 року.
З даного акту обстеження вбачається, що ОСОБА_1 був оглянутий лікарем ОСОБА_5 16.12.2020 року о 01 год. 30 хв., якою була застосована сукупність різних методів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, зазначені результати зовнішнього огляду та інші дані, які давали підстави прийти до висновку про перебування особи, стосовно якої проводився огляд у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про обґрунтованість  вказаного висновку та можливість його використання в якості допустимого доказу. 
Так, в акті огляду зазначено, що зі слів обстежуваної особи ОСОБА_1 вчора (15.12.2020 року) близько 2-3 години тому вживав близько 200 грам горілки, також протягом останніх 2 тижнів вживав ліки від горла та пастилки, назву яких він не пам`ятав.
В акті також вказано, що від обстежуваної особи було чути свіжий запах алкоголю з рота. Вказано, що о 01 год. 15 хв. 16.12.2020 року було здійснено обстеження особи за допомогою Алкометру Alcotest 6510, результат - 2.32 % повірка дійсна до 12.06.2021 року.
В графі інші прояви та симптоми вказано, що ОСОБА_1 при проходженні таблиці Шульте не зумів зрозуміти мету завдання, почав закривати рукою око і навмання називати  цифри.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що зазначену поведінку ОСОБА_1 було зафіксовано на відеозаписах долучених до матеріалів справи, що свідчить про застосування лікарем різних методів до обстежуваної особи з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.
Окрім того, в даному акті зазначено, що о 01 год. 20 хв. у ОСОБА_1 було відібрано та досліджено біологічне середовище кров, на підставі аналізу якої було встановлено вміст алкоголю в крові.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи стосовно того, що лікарем медичного закладу при проведенні огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння було використано прилад на який відсутні документи та не було відібрано біологічне середовище у ОСОБА_1 для проведення детального та достовірного огляду останнього на визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки вони не відповідає дійсності. 
Зі змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено  наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України  09.11.2015  № 1452/735 вбачається, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи та несе відповідальність за  правдивість медичного висновку і його відповідність встановленим результатам медичного обстеження.
Зі змісту пунктів 12, 13 Інструкції вбачається, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а дослідження біологічного середовища з використанням крові проводиться у тому випадку, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти інші зразки біологічних середовищ, вказаних вище.
Таким чином, відібрання крові для дослідження біологічного середовища не є обов`язковим під час проведення медичного огляду і проводиться за рішенням лікаря, який здійснює такий медичний огляд в межах повноважень, встановлених вищевказаною інструкцією.
Апеляційний суд вважає, що висновок Рогатинської ЦРЛ щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів та Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції Рогатинської ЦРЛ №19 від 16.12.2020 року містять достатню інформацію щодо порядку  проведення медичного огляду, методів та досліджень, які були використані лікарем при проведенні огляду та достовірності і обґрунтованості отриманого результату щодо ОСОБА_1 .. 
Перевіривши сукупність доказів по справі, апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених доказів поза всяким розумним сумнівом доводить факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.
Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання судом було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та накладено стягнення в мінімальних межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.
Керуючись ст.294 КУпАП,-
                                                            п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Гринчишина І.Я., який діє в інтересах ОСОБА_1 ,  залишити без задоволення.
Постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2021 року стосовно ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                   О.П. Васильєв