ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/13931/20	

 Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби  
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року (суддя Сліпець Н.Є.) у справі № 160/13931/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КАМАЙ" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,-

                                                 ВСТАНОВИВ:

ТОВ "КАМАЙ" звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати:
- рішення про коригування митної вартості товарів №UA110140/2020/000017/1 від 04.09.2020 року; 
- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110140/2020/00048 від 04.09.2020 року Дніпровською митницею Держмитслужби.
Підставами позову визначено те, що надані для митного оформлення документи були достатніми для застосування основного методу визначення митної вартості, а також дозволяли обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом. Митниця, без достатніх для цього підстав, при коригуванні митної вартості товару, застосувала другорядний (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) метод визначення митної вартості товару.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року позов задоволено частково, а саме:
визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці Держмитслужби №UA110140/2020/000017/1 від 04.09.2020 року;
в задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідач під час розгляду справи не підтвердив належними та допустимими доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. Крім цього, суд зауважив, що обставини, якими мотивоване спірне рішення митного органу про коригування митної вартості товару не має жодного відношення до саме числового визначення заявленої позивачем митної вартості на носять формальний характер. 
З цих підстав, суд першої інстанції вказав на те, що митний орган безпідставно 
відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товарів за основним методом, та прийняв протиправне рішення про коригування митної вартості товарів, застосувавши другорядний метод визначення митної вартості  - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. З огляду на таке, суд визнав протиправним та скасував оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товарів, задовольнивши позов в цій частині заявлених вимог.
В той же час, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині заявлених вимог про визнання протиправною та скасування оскарженої картки відмови відповідача, оскільки така картка, що прийнята на підставі скасованого рішення, буде автоматично скасована митним органом. До того ж, як зазначив суд, картка відмови не є за своєю природою рішенням контролюючого органу та не породжує жодних правових наслідків для декларанта.  
Не погодившись з рішенням суду першої  інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просила скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем до митного оформлення надано документи на підставі яких неможливо достовірно стверджувати про правильність визначення митної вартості товару, Митниця не мала достатніх підстав для здійснення митного оформлення товару за митною вартістю заявленою позивачем. У зв`язку із неможливістю застосування основного методу визначення митної вартості товарів посадовою особою Митниці було послідовно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товару, що і стало підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Відповідач вказує на те, що суд першої інстанції не врахував наявність розбіжностей в документах, наданих на підтвердження митної вартості, а також те, що надані позивачем документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Вказуючи на те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, відповідач, з посиланням на обставини, які встановлені під час митного контролю та яким, на його думку, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки, зазначає про правомірність оскарженого у межах цієї справи рішення митного органу.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 13.07.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “КАМАЙ” та “ZHONGSHAN NEWTOPCAN TRADING CORPORATION LIMITED” (Китай) укладений зовнішньо-економічний контракт №ZHNT/KM-2020.
За умовами даного контракту, ТОВ “КАМАЙ” (покупець) купує товар у “ZHONGSHAN NEWTOPCAN TRADING CORPORATION LIMITED” (продавець).
Відповідно до п. 2.1. контракту, ціна на товар встановлюється в доларах США і вказується в іввойсах на кожну окрему партію товару.
Пунктом 2.4. контракту визначено, що ціни на товар включають в себе вартість самого товару, упаковки, маркування, навантаження і його доставки до обумовленого умовам пункту.
Згідно із п. 4.3. контракту, оплата за товар може проводитися як на умовах передоплати, так і на умовах оплати інвойсу через 180 днів після отримання товару на склад покупця в Україні, і це зазначається в інвойсі на конкретну партію товару.
На умовах та в рамках даного зовнішньо-економічного контракту організовано поставки товарів з Китаю до України, а саме електроплитки індукційні та комбіновані в асортименті.
Поставка товару здійснена на умовах DAP Dnipro, Ukrainе, відповідно до правил Інкотермс в редакції 2010.
З метою митного оформлення ввезеного товару ТОВ “КАМАЙ” 02.09.2020 року подано митну декларацію №UA110140/2020/008207, в якій митна вартість товару встановлена відповідно до комерційного інвойсу №РІ200519В від 17.07.2020 року.
Митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, була визначена декларантом за методом 1, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).
Для митного оформлення позивачем були подані документи, встановлені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: пакувальний лист від 17.07.2020 року,  рахунок-фактура (інвойс) №РІ200519В від 17.07.2020 року, коносамент №MRFB20072832 від 20.07.2020 року, автотранспортна накладна №0212 від 31.08.2020 року, декларація про походження товару №РІ200519В від 17.07.2020 року, комерційна пропозиція №б/н від 13.07.2020 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення №ZHNT/KM-2020 від 13.07.2020 року, інструкція від 02.09.2020 року, інформація морських агентів від 27.08.2020 року, Специфікація від 02.09.2020 року, копія митної декларації країни відправлення №572720200270545444 від 20.07.2020 року, митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №UA110140.2020.008120 від 02.09.2020 року.
За результатом опрацювання всіх поданих декларантом документів Дніпровською митницею Державної митної служби України встановлено, що подані документи містяться розбіжності, а саме: 
1)відповідно до пункту 4.3. контракту від 13.07.2020 року № ZHNT/KM-2020, оплата за товар може проводитися як на умовах передоплати, так і на умовах оплати інвойсу через 180 днів після отримання товару на склад покупця в Україні, і це зазначається в інвойсі на конкретну партію товару. 
Відповідно до наданого до митного оформлення інвойсу від 17.07.2020 року № РІ200519В, умови оплати зазначені як: During 180 days after delivery of the consignment.
Згідно із ст. 254 МКУ документа, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів подаються митному органу українською мовою. Відповідно до п.2.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, правильність перекладу документів, що надаються декларантом відповідно до статті 254 Кодексу, засвідчується шляхом вчинення напису “Перекладено вірно”, проставленням особистого підпису особи, яка здійснила переклад, та печатки підприємства, співробітник якого зробив переклад.
Проте, наданий декларантом переклад інвойсу від 17.07.2020 року № РІ200519В не відповідає вимогам п.2.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом МФУ від 30.05.12 №631.
2) у графі 21 ЕМД від 02.09.2020 року №UA110140/2020/008120 декларантом заявлено морське судно на кордоні - SANTA CRUZ, але зазначені відомості не відповідають
відомостям наданого морського коносаменту, згідно з яким перевезення товару здійснювалось на морському судні ZHONG HANG 926 2301.
Отже, наявне перевантаження товарів. Враховуючи наявність перевантаження, можлива наявність інших коносаментів, відповідно до яких здійснювалось перевезення, та які не були надані до митного оформлення у порушення ст.335 МКУ. Документи, підтверджуючі витрати, пов`язані з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший до митного оформлення не надавались та не надіслані в рамках консультації, що унеможливило проведення обчислення повноти включення транспортної складової при формуванні заявленої декларантом ціни товару.
3) згідно відомостей електронного інвойсу ЕМД, виробник товару компанія “ZHONGSHAN NEWTOPCAN TRADING CORPORATION LIMITED” (Китай), торгівельна марка товарів – “HILTON”.
Проте, вищевказані   відомості   не   підтверджені   товаросупровідними   документами. Зазначене безпосередньо впливає на заявлену ціну товарів.
Сертифікат походження декларантом до митного оформлення також не надано.
4) відповідно до розділу 6 контракту від 13.07.2020 року № ZHNT/KM-2020, продавець гарантує якість товару.
Проте, документ, що містить відомості про якісні характеристики товару та має вплив на його вартість, декларантом до митного оформлення не надано.
5) враховуючи заявлений характер угоди - контракт з виробником та умови поставки DAP Дніпро, копію митної декларації країни відправлення декларантом митного оформлення не надано.
В процесі консультацій між митним органом та декларантом, останнім надано митниці копію митної декларації країни відправлення. У наданій копії митної декларації країни відправлення комерційні умови поставки не відповідають заявленим. Так, в імпортній декларації умови поставки заявлені як DAF, а в експортній - як CIF. Зазначене впливає на правильність обрахунку транспорт складової та страхових витрат.
На підставі ч. 3   статті 53 Митного кодексу України   Дніпровською митницею ДМС повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:
1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи. що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
3) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
5) копію митної декларації країни відправлення;
6) висновки  про  якісні та  вартісні  характеристики товарів,  підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Листом від 04.09.2020 року ТОВ “КАМАЙ” повідомило про відсутність підстав для надання інших документів щодо підтвердження заявленої митної вартості та про не надання інших додаткових документів, крім тих, що вже були подані.
За результатом проведеної митної оцінки митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110140/2020/000017/1 від 04.09.2020 року, згідно з яким митним органом відкоригована задекларована митна вартість товарів із застосуванням другорядного методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (а.с. 77).
У зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару, позивачу було відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110140/2020/00048 від 04.09.2020 року (а.с. 75-76).
Причиною прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110140/2020/00048 від 04.09.2020 року зазначено: при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів виявлено недостовірність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, відповідно до ст. 54, ч. 6, п. 3.
Не погодившись із прийнятими відповідачем рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови, позивач звернувся з даним позовом до суду. 
Так, за наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача про те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Саме з таких повноважень Митниці виходив і суд першої інстанції, який, при цьому, вірно вказав на те, що такі повноваження митного органу мають реалізовуватися виключно на підставі та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.
Відповідно до ст..49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.
Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно із ч.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. 
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів, відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст..53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.
Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
          Відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження органу доходів і зборів щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, орган доходів і зборів зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.
Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено випадки коли орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
Так, відповідно до п.2 ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як свідчать встановлені обставини справи, фактично підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості стали висновки Митниці про те, що подані позивачем до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, а також ненадання декларантом витребувані Митницею додаткові документи.
Визначивши повноваження митного органу, підстави прийняття оскаржуваного рішення, суд першої інстанції правильно виходив з того, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у Відповідача обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
З`ясувавши обставини, з якими відповідач пов`язує наявність обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення митної вартості товару, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком про те, що за наведених митним органом обставин не можливо стверджувати про правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідача про коригування митної вартості товарів.
Щодо доводів Митниці про схему розрахунків за поставлений товар, яка може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, що унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів як такої, що базується на дійсній вартості згідно з статтею VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 4.3 контракту № ZHNT/KM-2020 від 13.07.2020 року оплата за товар може проводитися як на умовах передоплати, так і на умовах оплати інвойсу через 180 днів після отримання товару на склад покупця в Україні, і це зазначається в інвойсі на конкретну партію товару.
У наданому інвойсі № РІ200519В від 17.07.2020 року умова оплати визначена як протягом 180 днів після поставки партії товару, отже, на момент здійснення декларування товару документи про оплату товару були відсутні та не надавались позивачем.
При цьому, суд наголошує на тому, що заявлений рівень вартості обчислюється як ціна, що підлягає оплаті за товар, що не протирічить положенням “Угоди про застосування статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі 1994 року” та частинам 4, 5 статті 58 МКУ, згідно з якими митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
З цих підстав, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що відсутність документів про оплату за товар не впливає на числові значення митної вартості товарів і стосується умов оплати за товар.
З цього приводу суд першої інстанції правильно послався і на правові позиції Верховного Суду щодо умов оплати, яка викладена, зокрема, у постанові від 11.04.2018 року у справі №804/4680/16 та яка зводиться до того, що: "У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта".
Крім того, Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 року у справі №815/4132/17 зазначив, що уявлення митного органу щодо проміжку часу для внесення передоплати може не збігатися з домовленостями господарюючих суб`єктів, а питання оплати вирішуються сторонами на вільній основі, з урахуванням власних ризиків та можливостей.
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновок суду першої інстанції про те, що зазначена відповідачем підстава жодним чином не перешкоджає митному органу перевірити митну вартість імпортованого товару на підставі наданих позивачем документів.
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив і те, що відповідачем жодним чином не обґрунтовано доводи про вплив відсутності відомостей щодо безпосереднього виробника та торгівельної марки товару на вартість оцінюваного товару.
У свою чергу, як вбачається з експортної митної декларації Китайської народної республіки №572720200270545444, виробником товару є ZHONGSHAN NEWTOPCAN TRADING CORPORATION LIMITED, з яким позивачем укладено контракт, що повністю відповідає відомостям про виробника визначеним позивачем у митній декларації.
З приводу аргументів Митниці про ненадання до митного оформлення митної декларації країни відправлення та сертифікату походження, суд першої інстанції правильно виходив з того, що умовами поставки не визначено обов`язкового пред`явлення суб`єктом декларування митної декларації країни відправлення та сертифікату походження, як про це зазначає відповідач. Також наведені документи відсутні в переліку документів, які надаються для підтвердження розрахунку митної вартості, згідно з ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.
У свою чергу встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачем до митного оформлення надавалась декларація про походження товару, а до суду експортна митна декларація Китайської Народної Республіки, з яких не встановлено жодних неточностей із заявленою позивачем митною вартістю товарів.
Також, як на одну із підстав для коригування митної вартості, відповідач посилається на те, що розбіжність у документах (морський коносамент) в частині назви судна, на якому транспортувався товар, свідчить про перевантаження товарів, що свідчить про можливість наявності інших коносаментів, а отже і про наявність інших витрат на транспортування, які не декларувалися позивачем.
З приводу таких аргументів відповідача слід зазначити те, що зазначені обставини (перевантаження товару) Митницею не були доведені під час розгляду справи у суді першої інстанції, на що суд першої інстанції звертав увагу, а також не були доведені і під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.
У свою чергу, встановлені обставини справи, які не заперечуються відповідачем, свідчать про те, що разом з митною декларацією №UA110140/2020/008207 на підтвердження митної вартості товарів декларантом подано наступні документи: пакувальний лист від 17.07.2020 року,  рахунок-фактура (інвойс) №РІ200519В від 17.07.2020 року, коносамент №MRFB20072832 від 20.07.2020 року, автотранспортна накладна №0212 від 31.08.2020 року, декларація про походження товару №РІ200519В від 17.07.2020 року, комерційна пропозиція №б/н від 13.07.2020 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення №ZHNT/KM-2020 від 13.07.2020 року, інструкція від 02.09.2020 року, інформація морських агентів від 27.08.2020 року, Специфікація від 02.09.2020 року, копія митної декларації країни відправлення №572720200270545444 від 20.07.2020 року, митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №UA110140.2020.008120 від 02.09.2020 року.
Проаналізувавши надані позивачем документи, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що зазначені документи містили всю необхідну інформацію для підтвердження числових значень складових частин митної вартості та ціни, що була фактично сплачена за товари та методу її визначення згідно з положеннями ст.58 МКУ.
Стосовно аргументів відповідача про ненадання позивачем додатково витребуваних документів суд першої інстанції правильно виходив з того, що хоча митний орган і має повноваження витребувати додаткові документи, але такі повноваження, відповідно до ст..53 МК України, обумовлені необхідністю перевірки правильності визначення митної вартості, що вказує на те, що митний орган може витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. 
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Оскільки у спірному випадку позивачем було надано до митного оформлення документи, які дозволяли ідентифікувати поставлений товар, а також дозволяли обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом, то сам факт подання декларантом не всіх додаткових документів, не міг бути підставою для відмови в митному оформленні товару.
Отже, проаналізувавши підстави прийняття Митницею рішень про коригування митної вартості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначені Митницею обставини не можуть бути правовою підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. У свою чергу, надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. 
Таким чином, дослідивши встановлені обставини справи, аргументи з якими відповідач пов`язує незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року по справі № 160/13931/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, які визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

          Повне судове рішення складено 09.06.2021р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк