ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2731/19                                                                       Головуючий у 1 інстанції: Тимошенко В.П.
                                                                                Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 квітня 2021 року                                                                                            м. Київ
              Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Безименної Н.В.
                                                                 Оксененка О.М.
За участю секретаря                               Яблонської А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України,  адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного державного ревізора-інспектора Головного управління ДФС у Черкаській області Ганоля Максима Юрійовича, Головного державного ревізора-інспектора Головного управління ДФС у Черкаській області Двірника Ярослава Володимировича, Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного державного ревізора-інспектора Головного управління ДФС у Черкаській області Ганоля Максима Юрійовича, Головного державного ревізора-інспектора Головного управління ДФС у Черкаській області Двірника Ярослава Володимировича, Головного управління ДФС у Черкаській області, в якому просила визнати протиправними дії Головних державних ревізорів-інспекторів Головного управління ДФС у Черкаській області Ганоля Максима Юрійовича, Двірника Ярослава Володимировича по виходу 21.08.2019 р. на об`єкт Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 для проведення фактичної перевірки на підставі наказу Головного управління ДФС у Черкаській області від 20.08.2019 р. №1709 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 ».
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю. 
Не погодившись з рішенням суду, позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.  Зокрема, апелянт вказує, що з тексту наказу про проведення фактичної перевірки позивача неможливо встановити, що слугувало фактичною підставою для призначення такої перевірки.
08 квітня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду Головного управління ДПС у Черкаській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
Також, 08 квітня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від Головного управління ДПС у Черкаській області надійшло клопотання про заміну сторони, в якому просить замінити відповідача - Головне управління ДФС у Черкаській області на його правонаступника Головне управління ДПС у Черкаській області.
Згідно ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Постановою Кабінету Міністрів України №1200 від 18 грудня 2018 року утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №682-р від 21 серпня 2019 року, Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне замінити відповідача - Головне управління ДФС у Черкаській області на його правонаступника Головне управління ДПС у Черкаській області.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі  листа ДФС України від 02 серпня 2019 року №25009/7/99-99-12-01-04 Головні управління ДФС у областях та м. Києві зобов`язано провести фактичні перевірки суб`єктів господарювання що здійснюють діяльність з купівлі та подальшої реалізації пального, в рамках п.п.80.2.5 п. 80.2 ст.80 Податкового кодексу України. Зобов`язано, під час проведення перевірок встановити наявність відповідних ліцензій, факти реалізації пального з 01.07.2019 р. по дату отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, місця зберігання пального, зареєстровані акцизні склади.
Наказом Головного управління ДФС у Черкаській області від 20 серпня 2019 року № 1709 призначено проведення фактичної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі пп.20.1.2, 20.1.4, 20.1.8 - 20.1.11 п.20.1 ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), статті 3 Закону України від 06.07.1995р. за № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (зі змінами та доповненнями), статті 16 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (зі змінами та доповненнями) з метою контролю фактів реалізації пального з 01.07.2019 по дату отримання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним, реалізація якого підтверджується фіскальними чеками реєстраторами розрахункових операцій, які передаються до органів державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв`язку, акцизними накладними.
На підставі пп. 20.1.2, 20,1.4, 20.1.8-20.1.11 п. 20.1 ст.20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI та наказу від " 20" серпня 2019 року № 1709 Головним управлінням ДФС у Черкаській області видано направлення на перевірку від 21 серпня 2019 року №227 та 228. В даних направленнях вказано, що мета перевірки: контроль фактів реалізації пального з 01.07.2019 року по дату отримання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним, реалізація якого підтверджується фіскальними чеками реєстраторами розрахункових операцій, які передаються до органів державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв`язку, акцизними накладними.
Копії наказу від 20 серпня 2019 року № 1709 та направлень від 21 серпня 2019 року № 228 та 227 вручено представникові позивача ОСОБА_2 21.08.2019 р. о 15 год. 25 хв. та 15 год. 26 хв. відповідно.
Не погоджуючись із діями відповідачів, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України).
Статтею 19-1 ПК України передбачено, що контролюючі органи здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів; надають інформаційно-довідкові послуги з питань податкового та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно п. 20.1.4 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Положеннями п. 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Приписами пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Статтею 80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Так, пп. 80.2.1-80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України закріплено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;
- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;
- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;
- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.
Отже, статтею 80 ПК України визначено вичерпний перелік підстав для проведення фактичної перевірки, однією з яких є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства у сфері обігу підакцизних товарів.
Пункт 80.5 статті 80 ПК України передбачає, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 81.1 статті 80 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
З аналізу приписів пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України вбачається, що фактична перевірка може проводитися на підставі наказу у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
У пп. 81.2 ст. 81 ПК України встановлено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.
Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом було отримано інформацію відповідно до відомостей системи даних АІС «Податковий блок», що ФОП ОСОБА_1 здійснювала продаж пального в період з 01.07.2019 року по 22.07.2019 дату отримання ліцензії. А саме, у ФОП ОСОБА_1 наявні два касові апарати за місцем здійснення фактичної діяльності а саме: АДРЕСА_1 , АЗС №2 та АДРЕСА_2 , АЗС №1. що підтверджується витягом із системи АІС «Податковий блок».
Наказом Головного управління ДФС у Черкаській області від 20.08.2019 року № 1709 призначено проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та зазначену підставу такої перевірки: п.п 20.12., 20.1.4, 20.1.8 - 20.1.11 п. 20.1, пп. 75.1.3, п. 75.1. ст. 75, пп. 80.2.5 п. 80.2. статті 80 Податкового кодексу України, ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", ст. 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".
При цьому, метою фактичної перевірки був контроль фактів реалізації пального з 01.07.2019 по дату отримання ліцензій на право роздрібної торгівлі, реалізація якого підтверджується фіскальними чеками реєстраторами розрахункових операцій, які передаються до органів державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв`язку, акцизними накладними. 
Копії наказу від 20.08.2019р. № 1709 та направлень від 21.08.2019 р. № 228 та 227 вручено представникові позивача ОСОБА_2 21.08.2019 р о 15 год. 25 хв. та 15 год. 26 хв. відповідно.
Відтак, на переконання колегії суддів, дії відповідачів щодо проведення перевірки є правомірними і відповідають положенням встановленим податковим законодавством України.
В свою чергу, слушними є доводи відповідача - Головного управління ДПС у Черкаській області, що апеляційна скарга ґрунтується лише на неправомірності винесення наказу щодо проведення перевірки, а не на оскарженні протиправності дій Головних державних ревізорів-інспекторів Головного управління ДФС у Черкаській області Ганоля Максима Юрійовича, Двірника Ярослава Володимировича в частині перевірки ФОП ОСОБА_1 , як це заявлено в позовних вимогах. 
З огляду на зазначене, доводи апелянта про те, що з тексту наказу про проведення фактичної перевірки позивача неможливо встановити, що слугувало фактичною підставою для призначення такої перевірки, колегія суддів вважає безпідставними.
Посилання апелянта на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 04.04.2019 р. у справі № 815/756/1, від 11.06.2019 р. у справі № 823/882/17 та від 18.05.2018р. у справі № 813/3977/16, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, у вказаних судових рішеннях предметом розгляду та підставою оскарження було саме винесення наказів про проведення фактичних перевірок, а не визнання протиправними дій представників контролюючих органів в частині здійснення ними своїх посадових обов`язків, що випливає з дійсних спірних правовідносин. 
Враховуючи вищезазначене, з урахуванням наведених норм права, оскільки, Головне управління ДФС у Черкаській області діяло відповідно до чинного законодавства та в межах повноважень встановлених чинним законодавством, а дії посадових осіб, а саме, Головних держаних ревізорів- інспекторів Ганоля М.Ю., Двірника Я.В., під час проведення фактичної перевірки на підставі наказу Головного управління ДФС у Черкаській області від 20.08.2019 р. №1790 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » були правомірними.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 у повному обсязі. 
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2  ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3  ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені   статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                 Вівдиченко Т.Р.
          
Судді                                                                                             Безименна Н.В.
                                                                                                  
                                                                                                      Оксененко О.М.

Повний текст постанови виготовлено 16.04.2021 р.