ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/31000/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Каракашьян С.К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 травня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Земляної Г.В., Сорочка Є.О., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства енергетики України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства енергетики України, Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства енергетики України, Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 про:
- визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання Міністерства енергетики України (ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 37552996) скасувати Наказ № 77 к/к від 02.07.2020 р. "Про призначення виконуючого, обов`язки генерального директора ДП "Вугільна компанія "Краснолиманська", на підставі якого виконуючим обов`язки генерального директора ДП "Вугільна компанія "Краснолиманська" з 03.07.2020 р. призначено ОСОБА_1 ;
- зобов`язання Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради скасувати в  Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційні дії стосовно юридичної особи - ДП "Вугільна компанія "Краснолиманська" (85310, Донецька обл., місто Покров місто Родинське, ВУЛИЦЯ ПЕРЕМОГИ, будинок 9, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 31599557), а саме № 12711070039000025 від 08.07.2020 року, щодо внесення змін відомостей про юридичну особу, щодо зміни керівника юридичної особи, а саме, замість ОСОБА_2 , внесення ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради поновити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості стосовно юридичної особи - ДП "Вугільна компанія "Краснолиманська" (85310, Донецька обл., місто Покрої місто Родинське, ВУЛИЦЯ ПЕРЕМОГИ, будинок 9, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 31599557), а саме, щодо керівника юридичної особи - ОСОБА_2 ."
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Крім того, судом першої інстанції було визнано протиправною бездіяльність Міністерства енергетики України щодо виконання рішення Солом`янського районного суду від 25.11.2020 у справі № 760/14560/20.
В апеляційній скарзі Міністерства енергетики України, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Третя особа також звернулась з апеляційною скаргою та посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 24.06.2019 між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України та ОСОБА_2 було укладено контракт за реєстраційним № 2-в/19 (надалі - Контракт) та відповідно до наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 24.06.2019 № 57-к/к було призначено його на посаду директора ДП "ВК "Краснолиманська", на умовах укладеного контракту.
Наказом від 02.07.2020 № 76-к/к припинено повноваження ОСОБА_2 генерального директора ДП "ВК "Краснолиманська" 02.07.2020 відповідно до пункту 5 частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України.
Контракт, укладений з ОСОБА_2 від 24.06.2019 № 2-в/19, припинений на підставі підпункту "г" пункту 24 цього контракту (з інших підстав, передбачених законодавством).
Не погоджуючись з вищезазначеним наказом позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив:
- визнати недійсним Наказ Міністерства енергетики України №76 к/к від 02.07.2020 "Про припинення повноважень";
- визнати недійсним Наказ Міністерства енергетики України від 02.07.2020 №77 к/к "Про призначення виконуючого обов`язки генерального директора ДП "ВК "Краснолиманська";
- поновити повноваження позивача, Генерального директора ДП "Вугільна компанія "Краснолиманська", а також поновити позивача на роботі на посаді Генерального директора ДП "Вугільна компанія "Краснолиманська" згідно укладеного з ним контракту.
Рішенням Солом`янського районного суду від 25.11.2020 у справі № 760/14560/20 позов ОСОБА_2 до Міністерства енергетики України задоволено частково, а саме: визнано незаконним наказ Міністерства енергетики України № 76-к/к від 02.07.2020 "Про припинення повноважень ОСОБА_2 ", поновлено позивача на посаді генерального директора Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська".
Вищезазначене рішення суду в частині поновлення позивача на посаді генерального директора Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська" допущено до негайного виконання.
В частині відмови у позові про визнання недійсним Наказу Міністерства енергетики України від 02.07.2020 №77 к/к "Про призначення виконуючого обов`язки генерального директора ДП "ВК "Краснолиманська", судове рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 , інтересів якого стосується позовна вимога про визнання недійсним наказу №77-к/к від 02.07.2020, не був визначений позивачем стороною у справі. Суд позбавлений можливості вирішення питання щодо прав і обов`язків осіб, які не є учасниками справи. При цьому, рішення суду містить визначення, що саме роботодавець наділений повноваженнями по виконанню рішення суду про поновлення на роботі.
Отже, позивач має бути поновлений на посаді, відповідно до рішення суду, яке підлягає негайному виконанню.
28 квітня 2021 року Київський апеляційний суд у справі № 760/14560/20 прийняв відмову Міністерства енергетики України від апеляційної скарги на рішення Солом`янського районного суду м. Київ від 25 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства енергетики України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , про визнання недійсним наказу про припинення повноважень, поновлення повноважень та поновлення на роботі, провадження у справі закрито.
Водночас, доказів виконання Міністерством енергетики України рішення суду у справі  № 760/14560/20  матеріали справи не містять.
Водночас, зміст апеляційної скарги Міністерства енергетики України зводиться до правомірності застосування п. 5 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України при звільненні позивача, фактично є запереченнями на рішення Солом`янського районного суду від 25.11.2020 у справі № 760/14560/20.
Колегія суддів звертає увагу, що оцінка вказаним твердженням відповідача була надана у справі № 760/14560/20, а тому вони не беруться судом до уваги.
Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013, зазначив про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).
Конституційний Суд України зазначив, що бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004    вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого    ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).
Згідно з ч. 2    ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"   судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Як слідує зі змісту приписів ч.ч. 2, 3  ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до  ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Так, п.3 ч.1  ст.371 КАС України  встановлено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.
Ідентичні положення містять статті 18, п. 4 ч.1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України.
В той же час, наявність у Кодексі адміністративного судочинства України чи Цивільно процесуальному кодексу України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому відповідним кодексом (статті 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, стаття 447 Цивільного процесуального кодексу України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №806/2143/15.
За наведеного, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визнання протиправною бездіяльності Міністерства енергетики України щодо виконання рішення Солом`янського районного суду від 25.11.2020 у справі № 760/14560/20.
Крім того, суд звертає увагу, що позивач такої позовної вимоги не заявляв, а судом першої інстанції не зазначено підстав для виходу за межі позовних вимог.  
Оскільки судом було встановлено, що Рішення Солом`янського районного суду від 25.11.2020 у справі № 760/14560/20 набрало законної сили, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги в частині зобов`язання Міністерства енергетики України скасувати наказ Міністерства енергетики України № 77 к/к від 02.07.2020 р. "Про призначення виконуючого, обов`язки генерального директора ДП "Вугільна компанія "Краснолиманська" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно п. 4 ч. 1    ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 № 755-IV    (далі    Закон № 755-IV), державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.
Пунктом 2 ч. 1  ст. 25 Закону № 755-IV  вказано, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться, на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, щодо визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу.
За наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення суду про поновлення позивача на посаді, є самостійною та достатньою підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Вказана позиція узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 24.04.2019 у справі №802/1024/18-а.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається  до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства енергетики України - задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року в частині визнання протиправною бездіяльності Міністерства енергетики України щодо виконання рішення Солом`янського районного суду від 25.11.2020 у справі № 760/14560/20 (пункт 2 резолютивної частини рішення) - скасувати.
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий          суддя                                                                      Є.І.Мєзєнцев

                    cуддя                                                                      Г.В.Земляна

                              суддя                                                                      Є.О.Сорочко