ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/1004/19  Номер провадження 22-ц/814/113/21	Головуючий у 1-й інстанції Старокожко В. П.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Чумак О.В.
суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.
за участю секретаря Ряднини І.В.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Барташа  Миколи  Миколайовича  в інтересах   ОСОБА_1  на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2020 року, ухвалене суддею Старокожко В.П., повний текст рішення складено 23.10.2020 року, у справі за позовом адвоката Лабика Руслана Романовича як представника ОСОБА_2 у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» та ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2019 року ОСОБА_2   в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3   звернулася в суд з позовом до ПрАТ «СК«Провідна» та до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.
В обґрунтування позову вказувала, що 16.10.2017 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Київ-Харків-Довжанський у Хорольському районі, поблизу с. Глибока Балка допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , внаслідок чого обоє отримали тілесні ушкодження, від яких померли на місці. 
За фактом ДТП було відкрито кримінальне провадження, розпочате досудове розслідування та постановою слідчого СУ ГУНП в Полтавській області від 27.12.2017 року кримінальне провадження було закрите у зв`язку з відсутністю у діянні водія ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення. 
Внаслідок загибелі ОСОБА_4 було завдано моральної та матеріальної шкоди ОСОБА_2 , яка є матір`ю загиблої, а також малолітньому сину загиблої ОСОБА_3 .
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як власника джерела підвищеної небезпеки, внаслідок дії якого настала смерть ОСОБА_4 , була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна», та страховою компанією здійснено часткову виплату страхового відшкодування, а саме, витрат на поховання у сумі 710,00 грн., спорудження надгробного пам`ятника – 20 585,00 грн., моральної шкоди, встановленої п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у сумі 38 400,00 грн., а всього у сумі 59 695,00 грн.
При цьому, відмовлено у здійсненні відшкодування шкоди, пов`язаною з втратою годувальника, а отже, прохає стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на її користь у своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 , 115 200,00 грн. страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, у мінімальному гарантованому розмірі, а також 25 105,00 грн. страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника щомісяця кожному по 1 600,00 грн., починаючи з дати прийняття рішення суду.
Також просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 185 847,50 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок втрати годувальника щомісячно по 1 600,00 грн., щомісячно, починаючи з дати прийняття рішення до досягнення ОСОБА_3 14-ти років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , в інтересах якого вона діє, суму 262 647,50 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок втрати годувальника щомісячно по 1 600,00 грн., щомісячно, починаючи з дати прийняття рішення до досягнення ОСОБА_3 18-ти років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім цього, прохає стягнути судові витрати в сумі 15 000,00 грн. 

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2020 року позов ОСОБА_2 у своїх інтересах, а також в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» та ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, задоволено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 140 305 (сто сорок тисяч триста п`ять) грн. 00 коп. в якості страхового відшкодування останньому, як утриманцю померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , в межах страхового ліміту згідно договору страхування цивільно-правової відповідальності № АК/6258169 від 08.10.2017 року, укладеного Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» з ОСОБА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 192 495 (сто дев`яносто дві тисячі чотириста дев`яносто п`ять) грн 00 коп, в якості відшкодування завданої шкоди останньому, як утриманцю померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , з яких:
-28 800,00 грн. стягнуто за минулі 18 місяців з моменту смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) по день звернення позивача до суду (14.05.2019 року),
-27 200,00 грн. стягнуто за минулі 17 місяців з моменту звернення позивача до суду (14.05.2019 року) по дату винесення рішення у справі (22.10.2020 року),
-136 495,00 грн. стягувати щомісячно по 1 600 (одній тисячі шістсот) грн. 00 коп., починаючи з дня винесення рішення суду до повного відшкодування шкоди, але не пізніше, ніж до досягнення ОСОБА_3 18 років.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 256 000 (двісті п`ятдесят шість тисяч) грн 00 коп, в якості відшкодування завданої шкоди останній, як матері померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , яка здійснює догляд за малолітньою дитиною останньої – ОСОБА_3 , з яких:
-28 800,00 грн. стягнуто за минулі 18 місяців з моменту смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) по день звернення позивача до суду (14.05.2019 року),
-27 200,00 грн. стягнуто за минулі 17 місяців з моменту звернення позивача до суду (14.05.2019 року) по дату винесення рішення у справі (22.10.2020 року),
-200 000,00 грн. стягувати щомісячно по 1 600 (одній тисячі шістсот) грн. 00 коп., починаючи з дня винесення рішення суду і до досягнення ОСОБА_3 14-ти років.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2 2 383 (дві тисячі триста вісімдесят три) грн. 00 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7 617 (сім тисяч шістсот сімнадцять) грн. 00 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 09 листопада 2020 року стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» 1403,11 грн. судового збору в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 4484,89 грн. судового збору в дохід держави.

З рішенням місцевого суду від 15.10.2020 р. не погодився відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого подана апеляційна скарга адвокатом Барташем М.М.
В апеляційній скарзі представник відповідача прохає скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального і процесуального права. 
Вказує, що суд не звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутні дані, чи знаходиться представник позивача адвокат Лабик Р.Р. в трудових відносинах з адвокатським об`єднанням «Гранд Груп Партнерс». Немає даних, чи укладала договір позивачка ОСОБА_2 на представництво інтересів малолітнього ОСОБА_3 
ОСОБА_1 є неналежним відповідачем, оскільки застрахував свою цивільну відповідальність у ПАТ СК «Провідна», та на нього може бути звернуто стягнення в порядку регресу.
ОСОБА_2 не входить в коло осіб, які втратили годувальника. Статусу усиновлювача не мала. 
В справі відсутні дані, кому належить транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 .
Не враховано ступінь вини потерпілої при визначенні розміру шкоди, належним чином не досліджені всі матеріали, які мають значення для справи. 
Зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, не врахував ліміт відшкодування, допустив подвійне стягнення з ОСОБА_1 . 
Також вважає, що суд першої інстанції неправильно розподілив судові витрати на правову допомогу. 

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши законність  та обґрунтованість  судового рішення  в межах  доводів апеляційної  скарги, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Судом першої інстанції правильно встановлено, вбачається з матеріалів справи та постанови слідчого СУ ГУ НП в Полтавській області від 27.12.2017 року, що 16.10.2017 року близько 01:00 год. ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автошляху Київ-Харків-Довжанський поблизу с. Глибока Балка у Хорольському районі, допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 
Внаслідок отриманих під час ДТП тілесних ушкоджень ОСОБА_4 померла на місці пригоди, причиною смерті є внутрішня кровотеча внаслідок поперечного розриву грудного відділу аорти, який виник в результаті тупої травми грудної клітки.
Постановою слідчого СУ ГУ НП в Полтавській області від 27.12.2017 року кримінальне провадження № 12017170000000450 від 16.10.2017 за фактом ДТП, яка сталася 16.10.2017 року на автодорозі Київ-Харків за участю автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України (т. 1 а.с. 8-10).
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 584 від 30.11.2017 року в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» ОСОБА_1 будь-яких невідповідностей з правилами дорожнього руху, які знаходились в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди, не вбачається, та він не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішоходів.
При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі ОСОБА_4 етиловий спирт не виявлено.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що вона має право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди внаслідок загибелі дочки ОСОБА_4 , оскільки здійснює догляд за малолітнім сином загиблої.
Також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди внаслідок загибелі матері має малолітній син загиблої – ОСОБА_3 , відносно якого позивачка є опікуном.

Рішення суду першої інстанції про стягнення з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 140 305,00 грн. в якості страхового відшкодування як утриманцю померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , в межах страхового ліміту згідно договору страхування цивільно-правової відповідальності № АК/6258169 від 08.10.2017 року, колегією суддів не переглядається, оскільки в цій частині не оскаржується. 

Колегія суддів погоджується з висновками районного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 192 495,00 грн. в якості відшкодування завданої йому шкоди як утриманцю померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , а також 56 000,00 грн. в якості відшкодування завданої шкоди як матері померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , яка здійснює догляд за її малолітньою дитиною ОСОБА_3 .
При цьому, колегія суддів не погоджується з висновками районного суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 200 000,00 грн. в якості відшкодування завданої шкоди як матері померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , яка здійснює догляд за її малолітньою дитиною ОСОБА_3 , до 14 років, з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експерт7ів; показаннями свідків.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частинами першої та другої статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166 – 1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язано з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання, яке виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).
Страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК України та розділом ІІІ Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно частини 2, 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 cт. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Як роз`яснено в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Статтею 3 цього Закону передбачено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).
Статтею 6 вищевказаного Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 23 вказаного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є шкода, зокрема, пов`язана зі смертю потерпілого.
Згідно з п.п. 2, 3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Відповідно до п. 4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому. Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована.
Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», передбачено, що оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов`язку з`ясовується судом першої інстанції, у зв`язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.
При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до  п. 1 ч. 1 ст. 1200  ЦК України,  у разі  смерті потерпілого  право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на  день його  смерті право  на одержання  від нього  утримання,  а також  дитина потерпілого, народжена після його смерті. 
Зокрема, шкода відшкодовується дитині до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту – до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Згідно з ч. ч. 2 – 4 ст. 1200 ЦК України, особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. 
До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. 
Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. 
Згідно з ч. 1 ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. 
За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки наперед.

Відповідно до ч. 2 ст. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.
Згідно п. п. 35.1, 35.2 ст. 35 Закону №1961-IV, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, до якої, крім іншого, додаються документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника.
Відповідно до ст.ст. 1167, 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, за виключенням, якщо вона не доведе, що шкоди завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а моральна шкода відшкодовується власником джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.

Як вказувалося вище, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16.10.2017 року на автодорозі Київ-Харків за участю автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_4 померла на місці пригоди.
Померла ОСОБА_4 є дочкою позивачки ОСОБА_2 та матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , паспорта серії НОМЕР_4 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 (т. 1 а.с. 11, 13, 15-17).
На день смерті ОСОБА_4 на її утриманні перебував малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном якого розпорядженням голови Хорольської РДА від 08.12.2017 р. № 284 призначено ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 18).
Матеріалами справи підтверджено, що факт завдання шкоди у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_4 внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки знаходиться у причинному зв`язку від події ДТП.
Доказів на підтвердження того, що причиною завдання шкоди та загибелі потерпілих стала непереборна сила чи їх умисел, зокрема, їх перебування в стані алкогольного сп`яніння, чи порушення ними Правил дорожнього руху, матеріали справи не містять та стороною відповідача не надано. 
Не встановлено таких обставин і постановою слідчого про закриття провадження від 27.12.2017 р.
Станом на дату дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , пов`язана з експлуатацією транспортного засобу «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна», що підтверджується копією полісу № АК/6258169 (т. 1 а.с. 21,149).
Ліміт відповідальності страхової компанії на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 200 000,00 грн., а за шкоду, заподіяну майну, – 100 000,00 грн. 
Дорожньо-транспортна пригода 16 жовтня 2017 року за участю відповідача ОСОБА_1 була визнана страховим випадком та страховиком було заведено страхову справу № 2300222649.
ОСОБА_2 зверталась до вказаної страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, в тому числі в розмірі не менше 115 200,00 грн., пов`язаного з втратою годувальника, в інтересах малолітнього ОСОБА_3 
ПрАТ «СК «Провідна» було здійснено виплату грошових коштів у розмірі 59 695,00 грн. на користь ОСОБА_2 як відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зокрема 21 295,00 грн. – витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника; 38 400,00 грн. – моральна шкода у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
У виплаті страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 , пов`язаного з втратою годувальника, в інтересах малолітнього ОСОБА_3 відмовлено (т. 1 а.с. 23-28, 38-39).

Згідно довідок Управління соціального захисту населення Хорольської РДА від 20.04.2018 року, ОСОБА_2 отримує допомогу на одну дитину, яка перебуває під опікою та піклуванням, а також щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини.
Крім того, ОСОБА_2 призначено державну соціальну допомогу за померлого годувальника на дитину ОСОБА_3 на період з 17.10.2017 року по 14.03.2040 року (т. 1 а.с. 30-31, 198).
Також ОСОБА_4 перебувала на обліку як безробітна особа у Хорольській службі зайнятості з 28.01.2014 року по 15.01.2015 року, що підтверджується листом Хорольської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості від 21.09.2020 року (т. 1 а.с. 186).
Дохід ОСОБА_4 за І-ІІІ квартал 2017 року становив 36814,44 грн., при чому 31552,08 грн. померла отримала від Управління соціального захисту населення Хорольської РДА, що підтверджується інформацією про доходи з ІФ ДРФО ДПС України, наданою ГУ ДПС у Полтавській області від 02.10.2020 року(т. 1 а.с. 195-196).

З огляду на встановлені вище обставини та проаналізовані правові норми, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 як власник джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 матеріальну шкоду у зв`язку з втратою годувальника, з урахуванням відповідальності страхової компанії в межах страхової суми, передбаченої договором, укладеним між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Провідна», а саме: 
- на користь ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 192 495,00 грн. в якості відшкодування завданої йому шкоди як утриманцю померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , з яких:
-28 800,00 грн. стягнути за минулі 18 місяців з моменту смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) по день звернення позивача до суду (14.05.2019 року),
-27 200,00 грн. стягнути за минулі 17 місяців з моменту звернення позивача до суду (14.05.2019 року) по дату винесення рішення у справі (22.10.2020 року),
-136 495,00 грн. стягувати щомісячно по 1 600 (одній тисячі шістсот) грн. 00 коп., починаючи з дня винесення рішення суду до повного відшкодування шкоди, але не пізніше, ніж до досягнення ОСОБА_3 вісімнадцяти років;
- на користь ОСОБА_2 - 56 000,00 грн. в якості відшкодування завданої шкоди останній, як матері померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , яка здійснює догляд за малолітньою дитиною останньої – ОСОБА_3 , з яких:
-28 800,00 грн. стягнути за минулі 18 місяців з моменту смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) по день звернення позивача до суду (14.05.2019 року),
-27 200,00 грн. стягнути за минулі 17 місяців з моменту звернення позивача до суду (14.05.2019 року) по дату винесення рішення у справі (22.10.2020 року).

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування у сумі 200000,00 грн. на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1200 ЦК України, колегія суддів зазначає, що відповідно до вказаних положень закону, у разі смерті потерпілого право на  відшкодування шкоди  мають непрацездатні  особи,  які були  на його  утриманні або  мали на  день його  смерті право  на одержання від нього  утримання,  а також  дитина потерпілого, народжена після його смерті. 
Зокрема, шкода відшкодовується  одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років. 
В ході апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції постановлено ухвалу від 11.02.2021 р. про витребування відомостей про останнє місце роботи та розмір заробітної плати позивачки ОСОБА_2 за 2020 рік.
За інформацією Хорольської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості від 28.01.2021 р. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на обліку як тимчасово не працююча у Хорольській РФ ПОЦЗ не перебуває, відомості про останнє місце роботи не відомі (т. 2 а.с. 51).
За відомостями Головного управління ДПС у Полтавській області від 11.02.2021 р., у Державному реєстрі фізичних осіб – платників податків ДПС України про суми виплачених доходів ОСОБА_2 , у період з 01.07.2020 р. по 30.09.2020 року отримувала доходи з таких джерел: соціальні виплати з Управління соціального захисту населення Хорольського району - у сумі 17260,74 грн.; заробітну плату з Полтавського обласного військового комісаріату у розмірі 13156,85 грн. (т. 2 а.с. 77-78,87).
Згідно листа Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області від 15.02.2021 р., станом на 16.02.2021 р. в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на ОСОБА_2 останні наявні відомості, подані Полтавським обласним військовим комісаріатом за грудень 2020 року. Розмір заробітної плати, нарахованої зазначеним страхувальником відповідно до звітності з єдиного внеску за 2020 рік складає 38661,27 грн. (т. 2 а.с. 80). 
Отже, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 на час постановлення оскаржуваного рішення працювала та отримувала заробітну плату, розмір якої за 2020 рік склав 38661,27 грн., тому вона не має права на отримання відшкодування на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1200 ЦК України. 
Вказані обставини місцевий суд не встановив, внаслідок чого дійшов помилкових висновків про задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 200 000,00 грн. по 1600,00 грн. в якості відшкодування завданої шкоди, як матері померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , яка здійснює догляд за її малолітньою дитиною ОСОБА_3 , за період з дня винесення рішення суду і до досягнення ОСОБА_3 14 років.

Посилання представника відповідача – адвоката Барташа М.М. щодо добровільної сплати ОСОБА_1 у січні 2018 року ОСОБА_2 коштів у сумі 50 000,00 грн. на відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, обґрунтовано не взяті до уваги місцевого суду, оскільки доказів на підтвердження цієї обставини суду не надано.

Твердження апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Барташа М.М. про те, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем, оскільки застрахував свою цивільну відповідальність у ПрАТ СК «Провідна» та на нього може бути звернуто стягнення в порядку регресу, до уваги колегії суддів не приймаються, оскільки різниця між страховою виплатою та завданою шкодою підлягає відшкодуванню особою, відповідальність якої застрахована, а саме ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не входить в коло осіб, які втратили годувальника та не має статусу усиновлювача, також не приймаються до уваги колегії суддів, оскільки за розпорядженням голови Хорольської РДА від 08.12.2017 р. № 284 опікуном малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначено ОСОБА_2 .
Відповідно до закону обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. 
Як вказувалося вище, матеріалами справи підтверджено, що завдавачем шкоди є ОСОБА_1 , який керуючи технічно справним автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , яка від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди та між його діями та завданою шкодою є безпосередній причинний зв`язок. 
Доказів про те, що ОСОБА_1 без відповідних правових підстав керував вказаним транспортним засобом, матеріали справи не містять. 
Отже, посилання відповідача на те, що суд не встановив, кому належить транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 під час вчинення ДТП, до уваги не приймаються.

Твердження відповідача про те, що судом не враховано ступінь вини потерпілої при визначенні розміру шкоди на увагу не заслуговують, оскільки доказів на підтвердження того, що у вчиненні ДТП наявна вина ОСОБА_4 матеріали справи не містять та відповідачем не надано. 

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 200 000,00 грн. в якості відшкодування завданої шкоди, як матері померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , яка здійснює догляд за малолітньою дитиною останньої – ОСОБА_3 , до досягнення 14-ти років у розмірі 200000,00 грн. та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у позові в цій частині.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як установлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, інтереси позивачки в суді першої інстанції представляв ОСОБА_6 на підставі довіреності від 24.04.2018 р. (т. 1 а.с. 45-46). 
Відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 7311/10 від 01.03.2019 р. ОСОБА_6 є адвокатом та перебуває на посаді адвоката з 01 квітня 2019 року в Адвокатському об`єднанні «Гранд Груп Партнерс» (т. 1 а.с. 42-44).
30.04.2019 р. між Адвокатським об`єднанням «Гранд Груп Партнерс» та ОСОБА_2 укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 0065-ц, відповідно до умов якого Адвокатське об`єднання взяло за дорученням клієнта зобов`язання за відповідну плату надавати клієнту правничу допомогу в обсязі та на умовах встановлених цим договором, по стягненню шкоди, завданої клієнту в результаті ДТП, яка відбулася 16.10.2017 р., внаслідок якої загинула ОСОБА_4 (т.1 а.с. 33-34). 
Згідно додатку № 1 про надання правничої допомоги від 30.04.2019 року, акту виконаних робіт від 02.05.2019 року ОСОБА_2 надана правнича допомога адвоката у вигляді консультації; підготовчі дії, спрямовані на подання позовної заяви до суду, зокрема, вивчення фактичних обставин справи, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, опрацювання законодавчої бази, що регулює відносини між позивачем та відповідачем, формування правової позиції по веденню справи; формування переліку необхідних доказів для підтвердження позовних вимог, подання адвокатських запитів, підготовка, а також підготовка та подання позовної заяви в суд, що в загальному розмірі склало 15 000,00 грн., які сплачені ОСОБА_2 згідно з квитанціями про сплату професійної допомоги в сумі 10 000,00 грн. від 06.05.2020 року та в сумі 5 000,00 від 07.05.2020 року (т. 1 а.с. 35-41).
Як убачається з детального опису виконаних робіт, адвокатом витрачено 10 годин на підготовчі дії по справі (4 год.) та на підготовку та подання позовної заяви в суд (5 год.).
З урахуванням складності справи суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідачів пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог (76,17 % відносно ОСОБА_1 та 23,83 % відносно ПрАТ "СК "Провідна") судові витрати у вигляді, понесені позивачем на отримання правничої допомоги, у загальному розмірі 10 000,00 грн. 

Між тим, як встановленоч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 200 000,00 грн. та ухвалює в цій частині нове рішення про відмову у позові в цій частині, відповідно, необхідно змінити рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу, зменшивши їх розмір з 7617 грн. до 4219,82 грн., враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволені на 55,4% (448495-200000=248495х100:448495=55,4; 7617х55,4%=4219,82).
В іншій частині рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2020 року залишається колегією суддів без змін.

Також підлягає зміні додаткове рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 09 листопада 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави, з 4484,89 грн. до 2484,63 грн. ( 4484,89х55,4%=2484,63).
В іншій частині додаткове рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 09 листопада 2020 року залишається колегією суддів без змін.

За подання цього позову ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». 
Відповідач ОСОБА_1 поніс витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 8830,20 грн.(т. 1 а.с. 242, т. 2 а.с. 2).
З урахуванням того, що його апеляційна скарга задовольняється частково на 44,6%, то понесені ним витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3938,27 грн. необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3,4, ст.ст. 382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  адвоката Барташа  Миколи  Миколайовича  в інтересах   ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2020 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 200 000,00 грн. по 1600,00 грн. в якості відшкодування завданої шкоди, як матері померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , яка здійснює догляд за малолітньою дитиною останньої – ОСОБА_3 , за період з дня винесення рішення суду і до досягнення ОСОБА_3 14 років.
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 у цій частині відмовити.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу змінити, зменшивши їх розмір з 7617,00 грн. до 4219,82 грн. (чотири тисячі двісті дев`ятнадцять гривень 82 копійки). 
В іншій частині рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2020 року залишити без змін. 

Додаткове рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 09 листопада 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору змінити, зменшивши суму судового збору, що стягнутий з ОСОБА_1 на користь держави, з 4484,89 грн. до 2484,63 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят чотири гривні 63 копійки).
В іншій частині додаткове рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 09 листопада 2020 року залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору у сумі 3938,27 грн. (три тисячі дев`ятсот тридцять вісім гривень 27 копійок), понесені ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги, компенсувати за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27.04.2021 р.

Головуючий-суддя: О. В. Чумак            

Судді: Л.І.Пилипчук

Ю.В.Дряниця