Номер провадження: 22-ц/813/6098/21 
Номер справи місцевого суду: 947/26044/20
Головуючий у першій інстанції Салтан Л. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.03.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді: Драгомерецького М.М.,
суддів колегії: Дришлюка А.І.,
Громіка Р.Д., 

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

за участю: адвоката Чумаченка Д.О., що діє в інтересах ОК «МЖСТ ДОМ»

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2020 року по справі за позовом Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

14 вересня 2020 року ОК «МЖСТ ДОМ» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.
Надалі, представник ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д» надав до суду заяву про заміну позивача, посилаючись на рішення Господарського суду Одеської області від 03 квітня 2017 року.
Заява про заміну позивача правонаступником обґрунтована тим, що рішенням Господарського суду Одеської області від 03 квітня 2017 року  зобов`язано ОК «МЖСТ ДОМ» передати в управління (на баланс) ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д»   багатоквартирний  житловий будинок, який розташований за адресою - АДРЕСА_1 , разом з документацію: 1) Щодо технічного стану об`єкта, у тому числі: план земельної ділянки з усіма будинками та спорудами, що на ній розташовані, виготовлений відповідно до вимог Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України від 09.04.1998 N 56, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23.06.1998 за N 393/2833 та рішенням про відведення земельної ділянки під забудову; технічні паспорти на житловий будинок та паспорт земельної ділянки; проектно-кошторисну документацію та виконавчі креслення на кожний будинок та споруду об`єкта, щодо підключення об`єкту до мереж централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення тощо; акт технічного стану об`єкта на момент приймання-передачі; схеми внутрішньо будинкових мереж централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення тощо; виконавчі креслення контурів заземлення (для споруд, які мають заземлення); проектно-кошторисну документацію на котельню, технічні паспорти котельні та котельного господарства, котлові книги та книги обліку розходу газу, води, електроенергії, акти виконання робіт з обслуговування та ремонту обладнання котельні, виконавчі креслення підключення котельні до мереж централізованого постачання холодної та водовідведення, газо- та електропостачання, тощо; паспорти ліфтового господарства; кошториси, описи робіт з поточного та капітального ремонту; акти технічного огляду; журнали заявок мешканців об`єкта; протоколи виміру опору ізоляції електромереж;- протоколи огляду системи вентиляції; 2) Щодо бухгалтерського обліку та передбаченої законодавством звітності за об`єктом; - обліку мешканців об`єкта, а також власників, співвласників окремих приміщень об`єкта, які у ньому не мешкають; правовідносин попереднього балансоутримувача чи особи, що здійснювала управління будинком, з юридичними або фізичними особами у сфері надання та оплати житлово-комунальних послуг, найму, оренди та користування приміщеннями об`єкта; планових заходів за попередній та на поточний роки, необхідних для утримання об`єкта відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та для збереження належного технічного стану будівельних елементів, конструкцій та мереж об`єкта.
Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27 червня 2017 року рішення Господарського суду Одеської області від 03 квітня 2017 року залишено без змін.
Постановою Вищого Господарського Суду України від 26 жовтня 2017 року постанова Одеського апеляційного господарського суду від 27 червня 2017 року та рішення Господарського суду Одеської області від 03 квітня 2017 року залишено без змін.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2020 року заяву ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д» задоволено.
Замінено позивача з - ОК «МЖСТ ДОМ» на - ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д».
Відмовлено у задоволенні заяви ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д» про залучення у справі в якості третьої особи (а.с. 56-57).
Ухвала обґрунтована тим, що саме ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д» здійснюється обслуговування житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, мешканцями вказаного будинку на користь відповідача сплачуються грошові кошти за комунальні послуги та послуги по утриманню будинку та прибудинкової території; власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному житловому будинку створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ВІЛЬЯМСА 59Д», тому колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання, у тримісячний строк з дня державної реєстрації об`єднання забезпечує передачу йому примірника технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок, а також документа, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію, технічного паспорта і планів інженерних мереж.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОК «МЖСТ ДОМ» звернулось до суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права. 
Апелянт зазначає, що заява ОСББ «Вільямса 59-Д» обґрунтована рішенням Господарського суду Одеської області від 03 квітня 2017 року по справі №916/3484/16, яким зобов`язано ОК «МЖСТ ДОМ» передати на баланс (управління) будинок АДРЕСА_2 . Вказане рішення було виконано лише 06 березня 2018 року, що підтверджується актом вилучення та передачі майна, а саме будинку АДРЕСА_2 , стягувачу – ОСББ «Вільямса 59-Д». Жодних питань щодо правонаступництва в даній справі не вирішувалось.
ОСББ «Вільямса 59-Д» почало здійснювати обслуговування будинку лише з 06 березня 2018 року.
При подачі позову ОК «МЖСТ ДОМ» сплатило судовий збір за подачу позовної заяви. Суд здійснюючи заміну позивача фактично звільнив ОСББ «Вільямса 59-Д» від сплати судового збору.
Також апелянт зазначає, що в даному випадку не має місце процесуальне правонаступництво, оскільки ОК «МЖСТ ДОМ» є діючою юридичною особою, не перебуває в стані припинення, кооператив не передав своїх прав іншим особам, зокрема ОСББ «Вільямса 59-Д», в межах позову до боржника ОСОБА_1 ..
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції жодним чином не обґрунтована, що не відповідає нормам цивільного процесуального законодавства. Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни неналежного позивача. Тому, суд дійшовши висновку, що позов пред`явлено особою, якій не належить право вимоги повинен відкрити провадження, встановити всі дійсні обставини справи і переконавшись в тому, що вимоги пред`явлено «неналежним позивачем», відмовити у задоволенні позову. Особа, права якої порушено, може самостійно звернутись до суду з позовом за захистом своїх прав (а.с. 67-79).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року розгляд справи було призначено на 18 березня 2021 року об 15 год. 20 хв. (а.с. 133).
04 березня 2021 року від адвоката Доніної Л.А., що діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, як прийняту з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права (а.с. 140-149).
Однак, 18 березня 2021 року о 11 год. 27 хв. відбулось повне знеструмлення будівлі Одеського апеляційного суду, енергопостачання будівлі було відновлено лише о 18 год. 37 хв. (а.с. 201). У зв`язку із зазначеним фактом розгляд справи було відкладено на 31 березня 2021 року о 12 год. 30 хв. (а.с. 200).
19 березня 2021 року канцелярією суду було зареєстровано заяву адвоката Доніної Л.А. про відкладення судового засідання призначеного на 18 березня 2021 року у зв`язку із її перебуванням на самоізоляції та наявності позитивного тесту на зараження Covid-19 членом сім`ї. Про наступне судове засідання просить повідомити її по телефону (а.с. 203). До зазначеної заяви адвокатом було надано копію результатів аналізу без персональних даних, посилаючись на ст. 286 ЦК України.
Відповідно до диспозиції вказаної статті фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні, однак при цьому заявниця навпаки розголошує діагноз приховуючи персональні дані особи, що робить неможливим встановити зв`язк хворої особи із особою заявника, а тому судова колегія не приймає зазначену копію результатів аналізу належним та допустимим доказом.
 У судове засідання до суду апеляційної інстанції призначене на 31 березня 2021 року сторони по справі не з`явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно.
В судовому засіданні адвокат позивача ОК «МЖСТ «ДОМ» - Чумаченко Д.О. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, відповідач ОСОБА_1 та його адвокат Доніна Л.А., а також представник заявника ОСББ «Вільямса 59Д» не з`явились у судове засідання, сповіщались з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію такого повідомлення, відповідно до раніше поданої заяви адвоката Доніної Л.А. (а.с. 203), про що у справі є відповідні докази (а.с. 205, 206). 
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 6652/04). При цьому, запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).
Відповідно до ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.
Явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.
Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які не з`явились у судове засідання. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
ОК «МЖСТ ДОМ» за організаційно-правовою формою є обслуговуючим кооперативом. До 06 березня 2018 року ОК «МЖСТ ДОМ» забезпечував надання житлово-комунальних послуг мешканцям житлового будинку, який знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 , утримання будинку і споруд та прибудинкової території до нього відповідно до Типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, затвердженого постановою КМУ від 20.05.2009р. №529. Надавав послуги з опалення квартир у зазначеному будинку відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 20.07.2005р.. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 03 квітня 2017 року зобов`язано ОК «МЖСТ ДОМ» передати в управління (на баланс) ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д»   багатоквартирний  житловий будинок, який розташований за адресою - АДРЕСА_1 , разом з документацію: 1) Щодо технічного стану об`єкта, у тому числі: план земельної ділянки з усіма будинками та спорудами, що на ній розташовані, виготовлений відповідно до вимог Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України від 09.04.1998 N56, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23.06.1998 за N393/2833 та рішенням про відведення земельної ділянки під забудову; технічні паспорти на житловий будинок та паспорт земельної ділянки; проектно-кошторисну документацію та виконавчі креслення на кожний будинок та споруду об`єкта, щодо підключення об`єкту до мереж централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення тощо; акт технічного стану об`єкта на момент приймання-передачі; схеми внутрішньо будинкових мереж централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення тощо; виконавчі креслення контурів заземлення (для споруд, які мають заземлення); проектно-кошторисну документацію на котельню, технічні паспорти котельні та котельного господарства, котлові книги та книги обліку розходу газу, води, електроенергії, акти виконання робіт з обслуговування та ремонту обладнання котельні, виконавчі креслення підключення котельні до мереж централізованого постачання холодної та водовідведення, газо- та електропостачання, тощо; паспорти ліфтового господарства; кошториси, описи робіт з поточного та капітального ремонту; акти технічного огляду; журнали заявок мешканців об`єкта; протоколи виміру опору ізоляції електромереж;- протоколи огляду системи вентиляції; 2) Щодо бухгалтерського обліку та передбаченої законодавством звітності за об`єктом; - обліку мешканців об`єкта, а також власників, співвласників окремих приміщень об`єкта, які у ньому не мешкають; правовідносин попереднього балансоутримувача чи особи, що здійснювала управління будинком, з юридичними або фізичними особами у сфері надання та оплати житлово-комунальних послуг, найму, оренди та користування приміщеннями об`єкта; планових заходів за попередній та на поточний роки, необхідних для утримання об`єкта відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та для збереження належного технічного стану будівельних елементів, конструкцій та мереж об`єкта.
06 березня 2018 року передано з балансу ОК «МЖСТ ДОМ» на баланс ОСББ «Вільямса 59-Д» багатоквартирний будинок АДРЕСА_2 згідно Акту вилучення та передачі майна стягувачу від 06 березня 2018 року.
Згідно із ч. 1 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Статтями 46, 47 ЦПК України передбачено, що вони можуть мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони (цивільна процесуальна правоздатність) та здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність).
Відповідно до ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.
У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.
Отже, матеріальне правонаступництво тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.
Правонаступництво – це перехід суб`єктивного права (а у широкому розумінні – також і юридичного обов`язку) від однієї особи до іншої (правонаступника). Для вирішення проблеми процесуального правонаступництва, означеної в ухвалі Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року, у світлі обставин справи №264/5957/17 Велика Палата Верховного Суду зауважує, що поняття «правонаступництво юридичної особи», «правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи» і «процесуальне правонаступництво юридичної особи-сторони у справі» мають різний зміст.
Правонаступництво юридичної особи має місце у випадку її припинення шляхом реорганізації: злиття, приєднання, поділу, перетворення (частина перша статті 104 ЦК України). У такому разі відбувається одночасне правонаступництво (передання) прав і обов`язків юридичної особи або, іншими словами, одночасне правонаступництво щодо майна, прав і обов`язків юридичної особи (частина друга статті 107 ЦК України). Тому правонаступництво юридичної особи, так само як і спадкове правонаступництво (стаття 1216 ЦК України), завжди є універсальним, тобто передбачає одночасний перехід до правонаступника за передавальним актом або розподільчим балансом (частина перша статті 104, статті 106 – 109 ЦК України) і прав, і обов`язків юридичної особи, яка припиняється шляхом реорганізації (див. також пункти 37-38, 40-43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 910/5953/17).
Натомість правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи не завжди є наслідком правонаступництва юридичної особи. А тому, перше може бути не тільки універсальним (частина перша статті 104 ЦК України), але й сингулярним, тобто таким, за якого до правонаступника переходить певне право кредитора чи обов`язок боржника.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша статті 11 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти (пункти 1 і 4 частини другої вказаної статті). Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (частина третя цієї статті). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України), наприклад, смерті фізичної особи.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (частина друга статті 509 ЦК України).
Внаслідок певної дії чи події сторону у зобов`язанні можна замінити на іншу особу, яка є її правонаступником або стосовно лише цивільних прав (обов`язків), або одночасно щодо цивільних прав і обов`язків. Іншими словами, заміна сторони у зобов`язанні може бути наслідком або сингулярного правонаступництва (зокрема, на підставах договорів купівлі-продажу (частина третя статті 656 ЦК України), дарування (частина друга статті 718 ЦК України), факторингу (глава 73 ЦК України)), або універсального правонаступництва (у випадку реорганізації юридичної особи (частина перша статті 104 ЦК України) чи спадкування (стаття 1216 ЦК України)). Якщо означена заміна є неможливою внаслідок того, що правовідношення не допускає правонаступництва, таке правовідношення припиняється (статті 608, 609, 1219 ЦК України). Зобов`язання припиняється і тоді, коли правовідношення допускає правонаступництво, боржник був замінений правонаступником, але до останнього кредитор не заявив вимогу у визначений законом строк (див., наприклад, висновок Великої Палати Верховного Суду щодо застосування частини першої статті 598 і частини четвертої статті 1281 ЦК України, сформульований у постановах від 17 квітня 2018 року у справі №522/407/15-ц (пункти 59-62), від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (пункт 69.5), від 1 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 39)).
Для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні.  В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах.
Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта, що в даному випадку не має місце процесуальне правонаступництво, оскільки ОК «МЖСТ ДОМ» є діючою юридичною особою, не перебуває в стані припинення, кооператив не передав своїх прав іншим особам, зокрема ОСББ «Вільямса 59-Д», в межах позову до боржника ОСОБА_1 ..
Відповідно до Договору відступлення права вимоги №17/9/18 від 05 липня 2018 року укладений між ОК «МЖСТ ДОМ» та ОСББ «Вільямса 59-Д» кооператив передав право вимоги до конкретних боржників (а. с. 111-112).
Відповідно до додатку №1, №2 до Договору про відступлення права вимоги №17/9/18 від 05.07.2018 року, а саме переліку боргів мешканців будинку АДРЕСА_2 права вимоги яких передано новому кредитору, в даному переліку право вимоги до боржника ОСОБА_1 відсутнє. (а.с.113-117, 118-119).
За таких обставин доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.
Виходячи з вищевказаного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність задоволення вимог заяви ОСББ «Вільямса 59-Д» про заміну позивача у цивільній справі за позовною заявою ОК «МЖСТ ДОМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та приймаючи до уваги ратифікацію Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»  №3477-IV від 23 лютого 2006 року, суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У п. 54 Рішення у справі Трофимчук проти України (заява №4241/03) від 28 жовтня 2010 року, остаточне 28 січня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що, «беручи до уваги свої висновки за статтею 11 Конвенції (див. вище пункти 42-45), Суд не бачить жодних ознак несправедливості або свавільності у відмові судів детально розглянути доводи заявниці про переслідування її роботодавцем, оскільки суди чітко зазначили, що ці доводи були повністю необґрунтованими. У зв`язку з цим Суд повторює, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1)».
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Керуючись статтями 133, 141 ЦПК України, враховуючи, що ініціатором заміни позивача є - ОСББ «Вільямса 59-Д», підлягають стягненню саме з ОСББ «Вільямса 59-Д» на користь ОК «МЖСТ ДОМ» понесені останніми та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір, сплачений за звернення з апеляційною скаргою, у загальному розмірі – 2 270 грн. (а. с. 66).
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2020 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСББ «Вільямса 59-Д» про заміну позивача у цивільній справі за позовною заявою Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги – відмовити. 
Стягнути з  Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 59-Д» (Код ЄДРПОУ 40587458) на користь Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» (Код ЄДРПОУ 37476308)  витрати зі сплати судового збору в сумі – 2 270 грн..        
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст судового рішення складено: 05 квітня 2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                                          М.М.Драгомерецький   

А.І.Дришлюк

                                                                                                                   Р.Д.Громік