ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2021 року                                        м.Дніпро                   Справа №  912/2980/20
Головуючий суддя: Чус О.В. (доповідач),
судді:  Кощеєв І.М., Орєшкіна Е.В. 
Секретар судового засідання Григоренко А.А.

Представники сторін не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства Сандрак Василя Васильовича на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.12.2020 (повне рішення складено 30.12.2020, суддя Глушков М.С.)  у справі 

за позовом Селянського (фермерського) господарства ОСОБА_1 (с. Благодатне, Бобринецького району, Кіровоградської області, 27222)
до Благодатненської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (вул. Центральна, 2а, с. Благодатне, Бобринецького району, Кіровоградської області, 27222)
про визнання недійсним рішення, визнання права постійного користування земельною ділянкою,іпропетровська область) 

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.
До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Селянського (фермерського) господарства ОСОБА_1 до Благодатненської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області про:
-визнання недійсним рішення Благодатненської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області №413 від 01 листопада 2019 року "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою";
- визнання за селянським (фермерським) господарством " ОСОБА_1 " права постійного користування для ведення фермерського господарства земельною ділянкою, загальною площею 41,9 га (державний акт на право постійного користування землею серія КР №00039 від 16.05.1994, зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 24), розташованою на території Благодатненської (Куйбишевської) сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (кадастровий номер - 3520884200:02:000:9046).
В обґрунтування позовних вимог Селянське (фермерське) господарство ОСОБА_1 зазначило, що після смерті ОСОБА_1 право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер - 3520884200:02:000:9046 залишилося за    Селянським (фермерським) господарством ОСОБА_1 , яке успадкувала його дочка ОСОБА_2 , а тому позовні вимоги підлягають    задоволенню.
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 21.12.2020 у даній справі в позові відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що матеріалами справи встановлено, що позивач вже звертався до господарського суду з позовом про визнання права постійного    користування    земельною ділянкою    площею 41.9 га, що перебуває в користуванні позивача на підставі Державного акта на право постійного користування землею від 16.05.1994, зареєстрованого за №24.
Зміна судової практики (правової позиції) з розгляду певних категорій спорів не може бути підставою для фактично повторного розгляду позовних вимог з предметом та підставами, аналогічним тим, які вже були розглянуті в іншій справі з прийняттям відповідного рішення, яке набрало законної сили, оскільки це суперечить принципу остаточності судового рішення.
Доводи та вимоги апеляційної скарги.
Не погодившись із зазначеним рішенням, Селянське (фермерське господарство Сандрак Василя Васильовича звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.12.2020 у справі № 912/2980/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову у зв`язку із тим, що вже існує судове рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Як висновок - суд першої інстанції ухвалив два судових рішення з протилежними висновками щодо наявності (відсутності) підстав для закриття провадження. Надалі суд відмовився розглядати справу по суті заявлених вимог, судове рішення не відповідає вимогам ст.236,237,238 є невмотивойаним. За таких обставцн, на думку скаржника, суд апеляційної інстанції вимушений буде розглядати справу по суті заявлених вимог.
Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано.            Згідно ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.01.2021 розгляд апеляційної скарги Селянського (фермерського) господарства ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.12.2020 у справі №912/2980/20 призначено в судове засідання на 16.03.2021 о 14:00 год.
У судовому засіданні 16.03.2022 розгляд справи був відкладений до 20.04.2021 о 14:15 год., про що прийнято ухвалу.
У зв`язку з перебуванням суддів - членів колегії - Кощеєва І. М. та Орєшкіної Е. В. у відпустці, відповідно до п.2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.18р. зі змінами, судове засідання, призначене на 20.04.2021 року для розгляду справи № 912/2980/20, не відбулося.
Враховуючи усунення зазначених обставин, судове у справі № 912/2980/20 призначено на 08.06.2021 на 12 годин 30 хвилин., про що було прийнято ухвалу від 23.04.2021.
У судовому засіданні 08.06.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини  постанови.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
Згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії КР 00039, зареєстрованого в Книзі державних актів на право постійного користування землею за №24, громадянину ОСОБА_1 , на підставі рішення чотирнадцятої сесії районної Ради народних депутатів Бобринецького району Кіровоградської області від 31.03.1994 №165 надано у постійне користування земельну ділянку площею 41,9 га для ведення селянського (фермерського) господарства    (т. 1 а.с. 8-9).
16.05.1994 гр. ОСОБА_1 створено та зареєстровано селянське (фермерське) господарство "Сандрака Василя Васильовича".
Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15.06.2016 у справі №383/411/16-ц встановлено, що 19.08.2014 засновник та голова СФГ ОСОБА_1 помер та визнано за ОСОБА_2 права засновника Селянського (фермерського) господарства "Сандрака Василя Васильовича" в порядку спадкування (т. 1 а.с. 10-12).
Рішенням від 27.06.2019 № 330 Благодатненської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області    надано дозвіл на виготовлення технічної документації на спірну земельну ділянку (т. 1 а.с. 25).
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 04.10.2020 спірній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер - 3520884200:02:000:9046 (т. 1 а.с. 63).
Рішенням від 01.11.2019 № 413330 Благодатненської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області припинено право позивача користування спірною земельною ділянкою (т. 1 а.с. 62).
01.11.2017 фермерське господарство "Сандрака Василя Васильовича" зверталось до господарського суду Кіровоградської області з позовом до Благодатненської сільської ради Бобрннецького району Кіровоградської області про визнання    права    постійного    користування    земельною ділянкою    площею 41.9 га, що перебуває в користуванні позивача на підставі Державного акта на право постійного користування землею від 16.05.1994, зареєстрованого за №24. Позов було мотивовано тим, що громадянином ОСОБА_1 16.05.1994 створено фермерське господарство, в користуванні якого знаходиться земельна ділянка площею 41,9 га. Після смерті ОСОБА_1 його донька ОСОБА_2 успадкувала корпоративні права фермерського господарства, ставши його засновником та головою. Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 14.12.2017 по справі №912/3219/17, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.04.2018 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.06.2019,    у задоволенні позову відмовлено (т. 1 а.с. 83-105).
Відповідно до листа № 155/02-24 від 05.05.2020 Благодатненської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області спірна земельна ділянка кадастровий номер - 3520884200:02:000:9046 поділена та надана у власність на земельні ділянки площею по 1,00 га.(т. 1 а.с. 185).
Факт поділу спірної    земельної ділянки на 40 окремих земельних ділянок підтверджується рішеннями Благодатненської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (т. 2 а.с. 4-126).
Позивач, вважаючи, що з моменту реєстрації право постійного користування земельною ділянкою площею 41,9 га набуло селянське (фермерське) господарство "Сандрака Василя Васильовича" просить захистити його право користування вказаною ділянкою шляхом визнання такого права в судовому порядку.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки     в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до положень статей 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач вже звертався до господарського суду з позовом про визнання права постійного    користування    земельною ділянкою    площею 41.9 га, що перебуває в користуванні позивача на підставі Державного акта на право постійного користування землею від 16.05.1994, зареєстрованого за №24.
Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 14.12.2017 по справі №912/3219/17, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.04.2018 та постановою Верховного Судуу складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 011.06.2019, у задоволенні позову відмовлено з тих мотивів, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи лише на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право і не входить до складу спадщини.
Рішенням Благодатненської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 01.11.2019 №413, зокрема, припинено право користування спірною земельною ділянкою, загальною площею 41,9000 га (кадастровий номер 3520884200:02:000:9046), наданої для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Благодатненської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області та    вилучено її з постійного користування.
В подальшому, спірну земельну ділянку було поділено та рішеннями Благодатненської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 28.02.2020 та від 12.03.2020 її частини площею 1,000 га було надано громадянам для ведення особистого селянського господарства (т. 2 а.с. 4-126).
Підставами для визнання недійсним рішення Благодатненської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 01.11.2019 №413 та визнання за позивачем права постійного користування земельною ділянкою за кадастровим номером 3520884200:02:000:9046 є посилання на постанову Великої палати Верховного Суду у справі №922/989/18 від 23.06.2020, в якій Верховний Суд зазначив про те, що у разі смерті громадянина - засновника селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) право постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення фермерського господарства його засновнику, не припиняється зі смертю цієї особи, а зберігається за фермерським господарством, до якого воно перейшло після створення фермерського господарства. Звідси право постійного користування земельною ділянкою саме через перехід його до селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) не входить до складу спадщини. Спадкувати можна права померлого засновника (члена) щодо селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства), а не земельну ділянку, яка перебуває в користуванні такого господарства.
Таким чином, Верховний Суд у справі №922/989/18 відступив від своїх висновків про те, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи лише на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право і не входить до складу спадщини, викладених у раніше прийнятих постановах.
Відповідно до    ст. 317 Господарського процесуального кодексу України, постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. Рішення господарського суду Кіровоградської області від 14.12.2017 по справі №912/3219/17 набрало законної сили.
У справі “Христов проти України” суд визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка передбачає принцип юридичної визначеності, є одним з основоположних аспектів верховенства права, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу “Брумареску проти Румунії” (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).
Матеріали справи свідчать також і про те, що згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права земельна ділянка кадастровий номер - 3520884200:02:000:9046 перебуває у власності Благодатненської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області на підставі рішення господарського суду Кіровоградської області від 14.12.2017 по справі №912/3219/17, дата реєстрації - 01.10.2019 (т. 1 а.с. 63, 184), отже рішення Благодатненської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області №413 від 01.11.2019 "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" прийняте в межах діючого законодавства та не порушує прав позивача на користування земельною ділянкою.
Факт невикористання земельної ділянки    позивачем з липня 2017 року підтверджується ухвалою господарського суду Кіровоградської області суду у справі №912/3072/17 від 28.09.2020. Про припинено користування спірною земельною ділянкою з жовтня 2017 зазначає сам позивач у позовній заяві.
Суд першої інстанції зробив вірний висновок, що зміна судової практики (правової позиції) з розгляду певних категорій спорів не може бути підставою для фактично повторного розгляду позовних вимог з предметом та підставами, аналогічним тим, які вже були розглянуті в іншій справі з прийняттям відповідного рішення, яке набрало законної сили, оскільки це суперечить принципу остаточності 
Скаржником не доведено наявності визначених ГПК України підстав для зміни або скасування оскаржуванjuj судовjuj рішенyz, а тому пов`язані з наведеним інші аргументи  апелянта  не можуть бути прийняті апеляційним господарським судом.
Колегія суддів вважає за можливе застосувати принцип res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 у справі "Рябих проти Росії", від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 18.11.2004 у справі "Праведная проти Росії", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у цій справі скаржник не зазначив й не обґрунтував.
Відповідна практика Європейського суду з прав людини застосовується Верховним Судом на підставі статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", згідно з якою суди застосовують названу Конвенцію та відповідну практику як джерело права.
Дослідивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком про те, що  в позові слід відмовити, і  з огляду на вказані позивачем підстави апеляційного оскарження,  дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права.
За таких обставин, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, ухвалене рішення відповідно до норм чинного законодавства та з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах, а відтак передбачених законом підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статтею 277 Господарського процесуального кодексу України відсутні.
Судові витрати.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта. 
Керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства Сандрак Василя Васильовича  "- залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.12.2020 у справі №912/2980/20 залишити без змін. 
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Селянське (фермерське) господарство Сандрак Василя Васильовича.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду. 
Повний текст постанови складено 11.06.2021.

Головуючий суддя                                                                      О.В. Чус

Суддя                                                                                          Е.В. Орєшкіна

Суддя                                                                                          І.М. Кощеєв