ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4988/21 Справа № 212/3288/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді: Бондар Я.М.,
суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,
сторони справи:
позивач:- ОСОБА_1 
відповідач-  ОСОБА_2 ,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача  ОСОБА_2 на повторне заочне рішення Жовтневого районного районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року, ухваленого суддею Ваврушак Н.М. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 17 лютого 2021 року,-
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку щомісячно, на період навчання сина починаючи з 19.04.2019 року, до досягнення 23 років, або на період навчання до 30.06.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Вказала, що з відповідача були стягнуті аліменти на її користь на утримання сина до повноліття дитини. 
Зазначила, що син навчається в Запорізькому медичному університеті, на денній формі навчання за державним замовленням, термін навчання до 30.06.2024 року, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку вона не може надавати самостійно. 
Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює, має регулярний та стабільний дохід. 
15.08.2019 року ухвалено рішення (заочне), позовні вимоги задоволені частково. 
16.04.2020 року, відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про поновлення строку звернення до суду та скасування рішення (заочного).
Ухвалою суду від 21.04.2020 року, заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду. 
Ухвалою суду від 09.11.2020 року, заяву відповідача  ОСОБА_2  про скасування рішення (заочного), задоволено. Рішення (заочне) від 15.08.2019 року, скасовано, справа призначена до розгляду. 
Повторним заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 позовні вимоги ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволені.
Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання але не більше ніж до досягнення 23 років, починаючи стягнення з 20.04.2019 року до 19.04.2024 року. 
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір на користь держави в розмірі 768,40 гривень.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи незгодним з ухваленим повторним заочним рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про його скасування з ухваленням нового рішення про відмову позивачу ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог в повному обсязі.
При цьому, скаржник наголошує на тому, що судових повісток про призначення справи на 17 лютого 2021 року він не отримував, у зв`язку з чим був позбавлений можливості надати суду документи щодо обставин справи, які не досліджувались судом і мають значення для встановлення фактів, а саме щодо його проживання в будинку АДРЕСА_1 . Вказує, що він з поважних причин не міг з`явитися до суду, тому що з 27 січня 2021 року по 18 лютого 2021 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Криворізькій міській лікарні №10 Криворізької міської ради, про що було повідомлено суд першої інстанції.
Відповідач вказує на те, що судом не було враховано той факт, що рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року у справі №212/2994/16-ц з нього на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць.
Відзив на апеляційну скаргу відповідача не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а повторне заочне рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.
Судом перевірено та встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 . 
Батьками в свідоцтві про народження дитини вказані: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . 
Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України за №00023348554, державна реєстрація народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведена відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України. 
Згідно довідки Запорізького державного медичного університету за №1008 від 11.02.2019 року, встановлено, що ОСОБА_3 , є студентом 1-го медичного факультету та навчається на денній формі навчання за держзамовленням за спеціальністю «222-медицина (магістр)». Термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2024 року. 
Суд першої інстанції, частково, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 на підставі наданих сторонами доказів виходив з того, що повнолітня дитина ОСОБА_3 навчається, відповідач працює, має працездатний вік, доказів щодо зміни його сімейного чи матеріального стану суду не надав, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Колегія суддів частково погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, однак, беручи до уваги доводи апеляційної скарги відповідача щодо його неналежного повідомлення, тобто розгляду справи за його відсутності, вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Нормами п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України визначено, що обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, зокрема, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
З апеляційної скарги вбачається, що однією з підставою для оскарження відповідачем судового рішення стало його неналежне повідомлення про дату, час та місце судового розгляду 17 лютого 2021 року, його хвороба в період розгляду справи та ухвалення повторного заочного рішення.
Колегія суддів, перевіряючи доводи відповідача у цій частині встановила, що вони відповідають дійсності та підтверджені матеріалами справи.
Так на а.с.114 наявна заява відповідача від 08.02.2021 року про відкладення судового розгляду справи у зв`язку з його перебуванням на лікарняному після другого операційного втручання з 05.02.2021 по теперішній час. 
Відомостей про належне повідомлення відповідача про проведення судового розгляду 17 лютого 2021 року о 13.00 години матеріали справи не містять, окрім Довідки про доставку SMS повідомлення, яка за відсутності заявки заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS повідомлення, не є доказом належного повідомлення учасника справи час і місце судового засідання. Оформленої заявки від відповідача на отримання SMS повідомлення матеріали справи не містять.
З наведених вище підстав, колегія суддів вважає, що відповідачем належними та допустимими доказами доведено той факт, що йому не було відомо про розгляд справи про стягнення аліментів 17 лютого 2021 року, а отже, судовий розгляд здійснено за відсутності відповідача, без його належного повідомлена про дату, час і місце судового засідання, що у відповідності до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення через порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Згідно до положень ч.3 ст.367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідач в апеляційній скарзі вказує, що через свою хворобу в період часу з 27 січня 2021 року по 18 лютого 2021 він немав можливості надати суду документи на підтвердження своєї позиції.
Так до апеляційної скарги відповідачем додано ряд документів, зокрема рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на сина ОСОБА_5 2010 року народження на користь ОСОБА_4 в розмірі ј ч. заробітку (доходу) (а.с.130), виписку із медичної картки стаціонарного хворого, з якої вбачається, що в період часу з 27.01.2021 по 05.02.2021 ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в урологічному відділенні міської лікарні №10 Кривий Ріг (а.с.133), листки непрацездатності, які підтверджують перебування відповідача на лікарняному в період з 27.01.2021 по 18.02.2021 включно (а.с.134-135). 
Колегія суддів вважає, що надані відповідачем до апеляційної скарги докази наведені вище, які не були досліджена судом першої інстанції під час судового розгляду, можуть бути прийняті до розгляду судом апеляційної інстанції, оскільки через хворобу, відповідач дійсно не мав змоги надати суду ці докази.
Відповідно до положень статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.
Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.
Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Так, у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Однак, відповідно до цієї статті і вказаного роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. Про наявність потреби в матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання тощо. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною.
Обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється, якщо відпадає хоча б одна з умов, сукупність яких є необхідною для його виникнення.
Таким чином, цей обов`язок припиняється у разі: а) досягнення дочкою, сином двадцяти трьох років; б) припинення дочкою, сином навчання; в) припинення потреби дочки, сина в матеріальній допомозі; г) припинення можливості батьків надавати матеріальну допомогу; д) смерті (оголошення померлою) однієї із сторін зобов`язання.
З вищенаведеного вбачається, що при вирішенні питання стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, та визначення їх розміру має значення зокрема встановлення можливості надання батьками матеріальної допомоги, а також з`ясування потреби дитини, яка продовжує навчання, в отриманні такої допомоги.
Так судом встановлено, що син сторін досяг 18 річного віку, але йому не виповнилося ІНФОРМАЦІЯ_5 , продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати матеріальну допомогу на його утримання, тому що має постійне місце роботи і дохід у виді заробітної плати.
Наданим позивачем рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року у справі №212/2994/16-ц встановлено, що з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць (а.с.130).
Таким чином, колегія суддів вважає, що маючи аліментне зобов`язання по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідач має можливість надавати матеріальне утримання у розмірі 1/6 частини від доходу іншому повнолітньому сину ОСОБА_3 , 2001 року народження, який продовжує навчання.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при визначенні розміру аліментів, необхідно взяти до уваги матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів іншого неповнолітнього сина на утримання, якого він сплачує аліменти, також врахувати те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на обох батьків.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 підлягають аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу.
Керуючись ст.ст. 367, 374, ст.376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.
Повторне заочне рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . 
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), на період навчання але не більше ніж до досягнення 23 років, починаючи стягнення з 20.04.2019 року до 19.04.2024 року.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою:  АДРЕСА_2  на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне рішення суду складено 18 травня 2021 року.
Головуючий:

Судді: