ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий у першій інстанції: Галась І.А.
                                                                                                      Суддя-доповідач: Епель О.В.
                                                                
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2021 року                                                                                     Справа № 754/11047/20
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді                      Епель О.В., 
суддів:                                              Губської Л.В., Степанюка А.Г., 
за участю секретаря                    Закревської І.Л.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року у справі 

за позовом            ОСОБА_1 

до                     інспектора ребз П1 31ОП51 Управління патрульної поліції в 
м. Києві лейтенанта поліції Капленка Сергія Вікторовича,
Управління патрульної поліції в м. Києві

        про                    визнання протиправною та скасування постанови,
закриття провадження у справі за відсутністю 
адміністративного правопорушення та стягнення коштів, 

В С Т А Н О В И В :

          Історія справи.
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ребз П1 31ОП51 Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Капленка Сергія Вікторовича (далі - Відповідач-1), Управління патрульної поліції в м. Києві (далі - Відповідач-2) про:
1) визнання протиправною постанови серії ДП18 № 618963 від 15.08.2020 у справі про накладення адміністративного стягнення;
2) скасування постанови серії ДП18 № 618963 від 15.08.2020 у справі про накладення адміністративного стягнення;
3) закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 122 КУпАП;
4) стягнення солідарно з Державного бюджету України та Відповідача-1 сплаченого Позивачем штрафу в розмірі 510,00 грн.
Крім того, Позивач просив суд стягнути на його користь солідарно з Державного бюджету України та Відповідача-1 витрати на правничу допомогу в розмірі 10  000,00 грн. та на сплату судового збору.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року адміністративний позов задоволено частково: скасовано постанову серії ДП18 №  618963 від 15.08.2020 у справі про накладення адміністративного стягнення.
У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачами не доведено вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності. 
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі, зазначаючи, що суд першої інстанції застосував неправильний спосіб захисту порушених прав Позивача та взагалі не вирішив питання щодо повернення йому сплаченої суми штрафу.
З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2021 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 15.08.2020 інспектором ребз П1 31ОП51 ДПП у м. Києві лейтенантом поліції Капленком С.В. винесено постанову про накладення на Позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 618963.
Вказаною постановою Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною третьою статті 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. 
У зазначеній постанові встановлено, що 15.08.2020 о 17 год. 45 хв. в м. Київ, по вул. Антоновича, 176, водій, керуючи ТЗ «Mercedes-Benz» державний номер НОМЕР_1 , здійснив стоянку в смузі громадського транспорту поблизу дорожнього знаку 5.8, чим порушив п. 17.1 Правил дорожнього руху.
Позивач, вважаючи вказану постанову протиправною, звернувся до суду з цим позовом.
Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 №  1306 (далі - ПДР).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У частині першій статті 3 Закону № 580-VIII закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 5.8 ПДР визначено, що дорожній знак 5.8 «Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів» позначає дорогу, на якій рух транспортних засобів здійснюється за встановленим маршрутом по спеціально відведеній смузі назустріч загальному потоку транспортних засобів.
Згідно з пунктом 17.1 ПДР на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.
Частиною 3 статті 122 передбачена адміністративна відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що здійснення руху та зупинки по смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеної дорожнім знаком 5.8, будь-яким іншим транспортним засобом є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності в порядку частини третьої статті 122 КУпАП.
Разом з тим, вчинення особою адміністративного правопорушення, за яке її було притягнуто до відповідальності, повинно підтверджуватися належними і допустимими в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказами.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності в порядку частини третьої статті 122 КУпАП за здійснення стоянки на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеної дорожнім знаком 5.8.
Разом з тим, ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження доказів, які б підтверджували вчинення позивачем вказаного порушення ПДР, відповідачами не надано.
Більш того, судова колегія звертає увагу на те, що Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності саме за стоянку в смузі для маршрутних ТЗ, позначеній ДЗ 5.8 /т.1 а.с.9/, але в суді першої інстанції Відповідач-2 стверджував, що Позивач здійснив зупинку (рух) по вказаній смузі, а потім зазначає лише про здійснення Позивачем руху /т.1 а.с.26-27/. Разом з тим, на здійсненні Позивачем саме стоянки на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеної дорожнім знаком 5.8, Відповідачі, як вбачається з матеріалів цієї справи, не наполягали, хоча саме за такі дії Позивача притягнуто до спірної відповідальності.
З огляду на це, колегія суддів приймає до уваги та вважає обґрунтованими доводи Апелянта про те, що ним не було вчинено правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, а  також щодо відсутності відповідних доказів цього правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності та безпідставності винесення Відповідачем-1 оскаржуваної Позивачем постанови.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що частиною третьою статті 286 КАС України чітко визначено виключний перелік способів захисту, які можуть бути застосовані адміністративним судом при вирішенні справ цієї категорії, зокрема пунктом 3 вказаної норми передбачено можливість скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.
Втім, при вирішенні даного спору суд першої інстанції, пославшись на вказану норму, фактично її не застосував та вирішив позов лише скасувавши оспорювану Позивачем постанову, що не відповідає наведеним приписам КАС України.
Водночас, виходячи з вищевстановлених обставин цієї справи та п. 3 ч. 3 ст.  286 КАС України, судова колегія приходить до висновку, що в цьому випадку для належного захисту порушеного права Позивача та його відновлення необхідним є скасувати постанову серії ДП18 № 618963 від 15.08.2020 про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення.
Отже, наведені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Перевіряючи рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги, судова колегія з приводу заявлених Позивачем вимог про визнання оспорюваної постанови серії ДП18 № 618963 від 15.08.2020 протиправною зазначає, що такий спосіб захисту у справах цієї категорії КАС України, зокрема ст. 286, не передбачено. Тому, в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Крім того, у позові ОСОБА_1 також було заявлено позовні вимоги про стягнення солідарно з Державного бюджету України та Відповідача-1 сплаченого Позивачем штрафу в розмірі 510,00 грн.
Однак, питання щодо повернення таких коштів у даному випадку підлягає вирішенню, відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, а не шляхом стягнення їх судом.
Тому, вказані позовні вимоги про стягнення коштів, сплачений на погашення штрафу, наразі є передчасними і задоволенню не підлягають.
При цьому, колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції фактично вирішивши ці позовні вимоги в резолютивній частині, не надав відповідної оцінки в мотивувальній частині судового рішення.
Надаючи оцінку всім доводам учасників цієї справи, судова колегія приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору та є підставою для скасування судового рішення в цій справі та ухвалення нової постанови.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.          
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року - скасуванню, адміністративний позов - задоволенню частково.
          Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року - скасувати та ухвалити постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.
Скасувати постанову серії ДП18 № 618963 від 15.08.2020 про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.
Судового рішення виготовлено 29 червня 2021 року.

Головуючий суддя                                                  О.В. Епель

Судді:                                                                      Л.В. Губська

                                                                                А.Г. Степанюк