Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2021 року
м. Київ
справа № 759/7680/20
провадження № 51-2213 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 січня 2021 року щодо ОСОБА_5 , 
встановив:
За вироком Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2020 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця                  м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого по             АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 року за             ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді штрафу, який сплатив,,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого              ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі                             50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.,
Прийнято рішення щодо речових доказів.
Судом першої інстанції встановлено, що 6 квітня 2020 року,  близько 6 год, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , на меблевій тумбі помітив мобільний телефон, належний ОСОБА_6 . Діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з зазначеної тумби мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 2», чорного кольору, вартістю 1700 грн., в якому знаходилася сім карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 50 грн., на рахунку якої грошові кошти були відсутні, а всього майна на загальну суму 1750 грн., чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого ОСОБА_5 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
УхвалоюКиївського апеляційного суду від 27 січня 2021 року вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурора ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, нанеправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та наневідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м’якість, просить ухвалуКиївського апеляційного суду від 27 січня 2021 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. На думку прокурора, суд апеляційної інстанції при призначенні покарання не врахував обставин, які в силу ст. 67 КК обтяжують покарання. 
Перевіривши доводи, наведені в  касаційній скарзі, дослідивши додану до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових                злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності                                    та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій,               їх небезпечності та даним про особу винного.
Як убачається з доданої до касаційної скарги копії судового рішення, суд апеляційної інстанції погодився з судом першої інстанції, який при призначенні                 ОСОБА_5 , покарання врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, що згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, який раніше судимий, проте характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди шляхом повернення викраденого майна, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, та дійшов висновку про призначення обвинуваченому мінімального за своїм розміром та видом покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину, призначивши обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто на суму 850 грн. 
Колегія суддів Касаційного кримінального суду погоджується з судом апеляційної інстанції в тому, що визнання обставини – рецидиву злочину такою, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , не узгоджується з положеннями ст. ст. 22, 337 КПК України, оскільки орган досудового розслідування ні при формулюванні обвинувачення, ні в обвинувальному акті не зазначив вказаної обставини, що обтяжує покарання.
Призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК,                          є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через його суворість колегія суддів не вбачає. Відсутні такі підстави і в касаційній скарзі прокурора. 
Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам                 ст. 419 КПК.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги прокурора ОСОБА_4 та копії судового рішення не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 січня 2021 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                              ОСОБА_2                                            ОСОБА_3