ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/1950/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.
                                                                                                                                Суддя-доповідач - Кузьменко В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача       Кузьменка В. В.,
                                     суддів:                        Василенка Я. М., Ганечко О. М.,
 за участю секретаря   Кірієнко Н.Є.,
                                                            
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліта" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Київській області на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року, - 

В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління ДПС у Київській області звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просило підтвердити обгрунтованість адміністративного арешту майна платника податків ТОВ "Еліта" (код ЄДРПОУ 13730964), накладеного рішенням про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 11.02.2021. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі.
Роз`яснено заявнику, що відмова у відкритті провадження за заявою унеможливлює повторне звернення заявника з такою самою заявою.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи та підстави звернення Головного управління Державної податкової служби у Київській області до суду, позаяк останнє звертається з вищевказаними вимогами в загальному порядку у відповідності до ч. 5 ст. 283 КАС України, а тому визначені оскаржуваною ухвалою підстави для відмови у відкритті провадження у справі, передбачені п. 2 ч. 4 ст. 283 КАС України (наявність спору про право), є безпідставними. 
Відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліта" на апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області до суду апеляційної інстанції не надходило.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліта" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на відсутність адвоката в штаті та неможливість вчасної підготовки відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до ст. 313 КАС України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.
Разом з тим, судовою колегією враховується, що обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи не визнавалася.
За таких обставин, зважаючи на відсутність підстав для визнання поважними, викладених у клопотанні причин для відкладення розгляду справи, а також з огляду на скорочені строки її розгляду, судовою колегією відмовлено у задоволенні поданого клопотання.
Представник Головного управління Державної податкової служби у Київській області в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. 
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліта" в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення податкового органу із вищевказаними вимогами зазначено факт відмови відповідача у допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки за наказом Головного управління ДПС у Київській області від 11.02.2020 № 326 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Еліта" . 
У зв`язку з відмовою ТОВ "Еліта" у допуску працівників позивача до проведення документальної перевірки, 11.02.2021 начальником Головного управління ДПС у Київській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків ТОВ "Еліта" на підставі ст. 94 ПК України. 
Суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження у справі виходив з того, що між сторонами наявний спір про право, оскільки відповідачем оскаржується законність дій щодо проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту майна платника податків, що відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду по справі № 818/907/16 від 14 листопада 2018 року.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи та дослідивши підстави звернення Головного управління ДПС у Київській області до суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно з пунктом 94.1 статті 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.
Арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті (пункт 94.3 статті 94 ПК України).
Пунктом 94.2 статті 94 ПК України передбачено підстави для застосування адміністративного арешту майна, серед яких, зокрема, є відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Відповідно до пункту 94.10 статті 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.
Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).
За правилами пункту 94.19.1 статті 94 ПК України адміністративний арешт припиняється у разі відсутності протягом вказаного строку рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.
У разі якщо майно платника податків звільняється з-під адміністративного арешту у випадку, визначеному, зокрема, пунктом 94.19.1, повторне накладення адміністративного арешту з підстав накладення першого арешту не дозволяється (пункт 94.21 статті ПК України).
Зміст наведених норм свідчить про те, що за наявності відповідних умов, визначених у пункті 94.2 статті 94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого має бути перевірена судом в обов`язковому порядку протягом 96 годин. Відсутність протягом вказаного строку відповідного рішення суду про визнання арешту обґрунтованим зумовлює звільнення з-під адміністративного арешту майна платника податків та унеможливлює його повторне накладення з тих саме підстав.
Разом з тим, арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду (абзац другий пункту 94.6 ПК України).
Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 820/1929/17, арешт на кошти платника податків може бути накладений за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, та не залежить від наявності рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно платника податків.
Верховний Суд в цій постанові вказав, що підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, визначені пунктом 94.2 статті 94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).
Частиною першою статті 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).
Відтак, податковий орган має право/обов`язок звернутись до суду в порядку загального провадження з дотриманням загальних строків звернення до суду з позовними вимогами про    арешт коштів на рахунках платника податків на підставі пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України.
Крім того, главою 11 КАС України визначено особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ та порядок розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ (§ 2 цієї глави). 
Статтею 283 КАС України врегульовано особливості провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів на підставі заяви про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.
Цей порядок є альтернативним загальному порядку розгляду справ.
Відповідно до приписів статті 283 КАС України податковим органом заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі (частина друга). Такою обставиною в цьому випадку є дата прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна.
У разі недотримання вимог частини другої цієї статті суд повідомляє про це заявника та надає йому строк, але не більше ніж 24 години, для усунення недоліків. Невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику заяви та доданих до неї документів (частина третя).
Відповідно до частини четвертої цієї статті, суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо: 1) заявлено вимогу, не передбачену частиною першою цієї статті; 2) із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.
Відмова у відкритті провадження за заявою унеможливлює повторне звернення заявника з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку (частина п`ята). Ухвалу про відмову в прийнятті заяви може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 24 годин з моменту її постановлення (частина шоста). Обчислення строку для розгляду заяви судом відбувається в годинах, та суд повинен прийняти рішення по суті заявлених вимог не пізніше 96 годин, відлік якого розпочинається з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду (частина сьома). До цього строку включаються години, що припадають на вихідні та святкові дні.
Рішення суду у справах, визначених пунктами 1 - 4 частини першої цієї статті, підлягає негайному виконанню. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані сторонами протягом десяти днів з дня їх проголошення. Подання апеляційної скарги на рішення суду у справах, визначених пунктами 1 - 4 частини першої цієї статті, не перешкоджає його виконанню (частина восьма).
Тобто, податковий орган, звертаючись до адміністративного суду, самостійно визначає порядок такого звернення: в загальному порядку або відповідно до статті 283 КАС України з метою термінового розгляду, про що обов`язково зазначається в позовній заяві (заяві). Законодавцем визначено, що в порядку ст. 283 КАС України податковий орган може звернутись виключно у разі безспірності таких вимог, оскільки в протилежному випадку суд зобов`язаний відмовити у відкритті провадження відповідно до частини четвертої статті 283 КАС України у зв`язку з наявністю спору про право.
Відмова у відкритті провадження відповідно до частини п`ятої цієї статті дає право податковому органу звернутись в порядку загального провадження, але таке звернення можливе і без попереднього звернення до суду в порядку, визначеному статтею 283 КАС України, адже спір про право може виникнути і на етапі застосування адміністративного арешту податковим органом, а тому, звернення до суду з заявою відповідно до статті 283 КАС України в такому випадку може бути недоцільним. В будь-якому випадку спір про право повинен бути не уявним, а реальним, та суду необхідно надати докази про звернення за вирішенням спору в адміністративному чи судовому порядку.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 лютого 2021 року у справі № 300/563/20.
Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги враховує, що Позивач в апеляційній скарзі наполягає на тому, що він звертається із позовною заявою, в якій просить підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «Еліта» та застосувати адміністративний арешт коштів у вигляді зупинення видаткових операцій на всіх рахунках ТОВ «Еліта» не у порядку, визначеному статтею 283 КАС України, а в порядку загального позовного провадження.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що підставою для відмови у відкритті провадження у справі стало те, що між сторонами наявний спір про право.
Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням (діями) контролюючого органу щодо призначення та проведення перевірки, що було підставою для виникнення обставин для звернення контролюючого органу з вимогами про застосування адміністративного арешту майна платника податків.
Між тим, стаття 283 КАС України не містить переліку будь-яких критеріїв такої незгоди як підстави для висновку про існування спору про право. Отже, у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Така незгода має втілюватись у вчиненні учасником процесу об`єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.
Оскарження відповідачем дій щодо проведення документальної перевірки є способом захисту, спрямованим на відновлення порушеного права, зумовленого наслідками такого контрольного заходу.
У спірній ситуації звернення до суду з позовною заявою щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту витікає з правовідносин, які виникли у зв`язку з недопуском до проведення перевірки на підставі вищевказаних дій, які оскаржуються відповідачем.
Так, колегією суддів встановлено, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року відкрите провадження в адміністративній справі № 320/1600/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІТА" до Головного управління ДПС у Київській області про: 
- визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Київській області, що виявились у проведенні з 09.02.2021 документальної планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 на підставі наказу Головного управління ДПС у Київській області від 11.02.2020 № 326;
- зобов`язання Головного управління ДПС у Київській області до 01.03.2021 утриматися від проведення документальної планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 на підставі наказу Головного управління ДПС у Київській області від 11.02.2020 № 326.
Відтак, незгода ТОВ «Еліта» із проведенням перевірки та звернення з відповідним адміністративним позовом до суду підтверджує існування спору про право в цих правовідносинах, який є не уявним, а реальним, що підтверджується викладеними вище обставинами та жодним чином не спростовано доводами апеляційної скарги Головного управління ДПС у Київській області.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 26 червня 2020 року у справі № 280/2993/19, позаяк у справі № 280/2993/19 судом касаційної інстанції вказано, що оскільки, податковий орган звернувся з позовною заявою в порядку загального провадження, але суди попередніх інстанцій помилково визнали її заявою, поданою в порядку статті 283 КАС України, яка подана не за формою та з порушенням 24-годинного строку звернення до суду.
Тобто підставою для скасування судових рішень у справі № 280/2993/19 стало те, що суди дійшли хибних висновків щодо змісту поданої заяви та вказали про подання її з порушенням форми та строку.
Натомість, підставою для відмови у відкритті провадження у даній справі стала наявність спору про право між сторонами, що не спростовано контролюючим органом в апеляційній скарзі.
Відтак, фактичні обставини у справі № 280/2993/19 та у справі, яка розглядається, - відрізняються. Таким чином висновки Верховного Суду у справі № 280/2993/19 не є обов`язковими для врахування судом апеляційної інстанції при розгляді даного спору.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують мотиви суду першої інстанцій, який дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у даній справі.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено колегією суддів у даній справі.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліта",  про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків - залишити без задоволення.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           Я. М. Василенко 

                                                                                                    О. М. Ганечко