УХВАЛА

20 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/22448/20
адміністративне провадження № К/9901/17286/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Мацедонської В.Е., Уханенка С.А.
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі №      640/22448/20 за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Солом`янського району міста Києва, ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Солом`янського району міста Києва, ОСОБА_2 , у якому просила:
- розглянути питання щодо застосування у даний час щомісячно аліментів з розрахунку 340 манат відповідно до курсу валют 183,26 Євро по відношенню до курсу гривні (1 манат 0,539 Євро), починаючи з 27.10.2009 до досягнення двома дітьми 18 років;
- стягнути з Відділу державної виконавчої служби Солом`янського району міста Києва моральної шкоди в сумі 45      000 Євро та аліментів у розмірі 183,26 Євро з 27.10.2009 до досягнення двома дітьми 18 років на суму 30 879,31 Євро, а також витрат, пов`язаних із цією справою.
07 жовтня 2020 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відмовлено у відкритті провадження у справі та роз`яснено, що справа підлягає розгляду загальними судами у порядку цивільного судочинства. 
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.
31 березня 2021 року ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Солом`янського району міста Києва, ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
На зазначені ухвали суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 12      травня 2021 року.
Щодо касаційного оскарження ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року, Верховний Суд зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Частиною другої статті 328 КАС України передбачено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Отже, законодавцем визначено, що особа може скористатись правом на касаційне оскарження судових рішень виключно у визначених цим Кодексом випадках.
Виходячи з викладеного, Верховний Суд вважає касаційну скаргу позивача в частині оскарження ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року необґрунтованою, оскільки вказане судове рішення суду першої інстанції не переглядалась в апеляційному порядку, а тому відповідно до приписів частини другої статті 328 КАС України не може бути оскаржене в касаційному порядку.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Аналіз правових норм та обставин справи доводить відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року у справі №      640/22448/20.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі №      640/22448/20, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходить з такого.
Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно з частиною другою статті 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Частиною третьою статті 295 КАС України встановлено, що строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
07 жовтня 2020 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відмовлено у відкритті провадження у справі та роз`яснено, що справа підлягає розгляду загальними судами у порядку цивільного судочинства. 
Суд апеляційної інстанції установив, що позивач подав апеляційну скаргу на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року у справі, в якій просила задовольнити позов та прийняти судове рішення: «про неможливі визначення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року «Про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі» №640/22448/20 до іншій справі про стягнення щомісячний аліментів не 150 манат, а з розрахунку 340 манат, тобто 183,26 Євро по відношенню до курсу гривнею, починаючи з 27.10.2009 р. до досягнення двох дітей 18 років, з Відділу Державної Виконавчої Служби Солом`янського району м. Києва аліментів 30      879,31 Євро і штрафу 15      439,65 Євро, всього 46      318,96 Євро по відношенню до курсу гривнею на момент сплати і доручити про одноразову виплату стягнутої суми збитку передбаченому законом за рахунок держави.».
04 лютого 2021 року ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Солом`янського району міста Києва, ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди - залишено без руху та надано позивачу строку для усунення визначених у вказаній ухвалі недоліків шляхом подання заяви про поновлення строків на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції із зазначенням поважних, на думку Апелянта, причин для його поновлення; приведення вимог апеляційної скарги відповідно до статей       315,      320 КАС України       із вказанням на те, яке судове рішення є предметом апеляційного оскарження.
На виконання вимог даної ухвали позивачем 19.03.2021 до суду направлено заперечення на ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якому просить задовольнити позов та: «Прийняти судового рішення про неможливі визначення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 р. «Про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі» №640/22448/20 до іншій справі про стягнення щомісячний аліментів не 150 манат, а з розрахунку 340 манат, тобто 183,26 Євро по відношенню до курсу гривнею, починаючи з 27.10.2009 р. до досягнення двох дітей 18 років, з Відділу Державної Виконавчої Служби Солом`янського району м. Києва аліментів 30 879,31 Євро і штрафу 15 439,65 Євро, всього 46 318,96 Євро по відношенню до курсу гривнею на момент сплати і доручити про одноразову виплату стягнутої суми збитку передбаченому законом за рахунок держави».
У запереченні позивач зазначає, що, по-перше, суди першої та апеляційної інстанції безпідставно відмовляються розглядати заявлені позовні вимоги, по-друге, наголошує, що копію судового рішення ОСОБА_1 отримала 21.12.2020 лише після звернення до Президента України, по-третє, у період з 21.12.2020 по 27.12.2020 позивач перебував на лікуванні, що об`єктивно перешкоджало звернутися до суду апеляційної інстанції, по-четверте, звертає увагу, що оскаржувана ухвала суду прийнята не за наслідками розгляду позовної заяви, яку позивач підписав 12.10.2020.
31 березня 2021 року ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Солом`янського району міста Києва, ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
Приймаючи оскаржувану ухвалу від 31 березня 2021 року суд апеляційної інстанції установив, що копію ухвали суду від 07.10.2020 отримано позивачем засобами електронного зв`язку 15.10.2020, про що на електронну адресу Окружного адміністративного суду міста ОСОБА_3 надіслано відповідне підтвердження (а.с. 18). Отже, останнім днем подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції з урахуванням вихідних та святкових днів було 30.10.2020. Крім того, судом апеляційної інстанції також установлено, що 10.11.2020 позивачем було отримано матеріали позовної заяви (а.с. 20). Проте апеляційну скаргу, датовану 24.12.2020, подано до відділення поштового зв`язку 28.12.2020, тобто поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку.
Суд апеляційної інстанції звертав увагу позивача, що додана до апеляційної скарги копія електронного листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2020 (а.с. 51), не спростовує наведених висновків про те, що копія оскаржуваної ухвали була отримана позивачем 15.10.2020.
Надаючи оцінку доводам позивача щодо перебування ОСОБА_1 на лікуванні у період з 21.12.2020 по 27.12.2020, суд апеляційної інстанції визнав, що вказане також не може свідчити про поважність причин пропуску процесуального строку, оскільки останній сплинув ще 30.10.2020.
При цьому, аналіз змісту поданого на виконання вимог ухвали від 04.02.2021 заперечення та матеріалів справи №640/22448/20 зумовили висновок суду апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_1 ймовірно подавалася й інша, аніж ця, позовна заява, яку, як стверджує остання, було підписано нею 12.10.2020. Разом з тим, суд звертає увагу, що позовна заява, у відкритті провадження в якій відмовив Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою 07.10.2020, безумовно не може бути позовною заявою, підписаною 12.10.2020, оскільки прийнята така ухвала раніше.
Судом апеляційної інстанції враховано, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.03.2021 року у справі №160/6430/20.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції також врахував висновки Європейського Суду з прав людини, викладені у пунктах 46, 47 рішення від 29.01.2016 року у справі «Устименко проти України» зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатись перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.
Доводи касаційної скарги позивача зводяться до не згоди з судовим рішенням суду першої інстанції з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Проте, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції щодо неподання у строк, встановлений законом, апеляційної скарги.
Суд зазначає, що поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.
Отже, суд апеляційної інстанції в ухвалі від 31 березня 2021 року дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для поновлення позивачу строку на апеляційне оскарження та відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 299 КАС України визнав неповажними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження і відмовив у відкритті апеляційного провадження у справі.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Згідно з частиною другою статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Аналіз правових норм та обставин справи доводить про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження, оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції пункту 4 частини першої статті 299 КАС України при ухваленні оскаржуваного рішення є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо його застосування, а тому касаційна скарга відповідача є необґрунтованою.
На підставі викладеного, керуючись частиною третьою статті 328, пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07     жовтня 2020 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 31     березня 2021 року у справі №      640/22448/20 за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Солом`янського району міста Києва, ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Н.В. Шевцова
Судді                                                                                                    В.Е. Мацедонська
                                                                                                    С.А. Уханенко