ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

17 червня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №585/1599/19 
Номер провадження 22-ц/816/916/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , яка була подана представником - адвокатом Стефківським Володимирович Івановичем, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 
на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 березня 2021 року в складі судді Шульги В.О., ухваленого в м. Ромни, 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди. 

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду з окремими позовами, які ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 червня 2019 року об`єднані в одне провадження, в яких: ОСОБА_2 просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі по тексту - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю сина в розмірі 19200 грн 00 коп. та 5400 грн 00 коп. понесених витрат на професійну правничу допомогу; ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача страхове відшкодування моральної шкоди, спричинене смертю сина в розмірі 19200 грн 00 коп., 38400 грн 00 коп. понесених витрат на спорудження нагробного пам`ятника та 7200 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Позовні вимоги мотивували тим, що 25 серпня 2017 року в м. Ромни Сумської області по вул. Полтавській трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Subaru Legacy Outbeck, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди їх син - ОСОБА_4 помер. Цивільно-правова відповідальність водія вказаного транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно поліса №АК/7399284 в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». У грудні 2018 року вони звернулися до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявами про виплату страхового відшкодування моральної шкоди та на спорудження нагробного пам`ятника, проте, такі виплати відповідачем не були здійснені. 
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 березня 2021 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю її сина в розмірі 19200 грн 00 коп. та судові витрати в розмірі 5400 грн коп.
Стягнуто з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю його сина в розмірі 19200 грн 00 коп., страхове відшкодування витрат на встановлення пам`ятника в розмірі 2400 грн 00 коп. та судові витрати в розмірі 5400 грн 00 коп.
Не погодившись із рішенням суду в частині вирішення позову про стягнення понесених ним витрат на спорудження нагробного пам`ятника, представником ОСОБА_1 - адвокатом Стефківським В.І. подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду в оскарженій частині змінити, збільшивши розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 з 2400 грн 00 коп. до 38400 грн 00 коп. крім того, просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу за апеляційний перегляд рішення суду в сумі 1800 грн 00 коп. 
Свої доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, при визначенні розміру понесених витрат на спорудження ним нагробного пам`ятника, безпідставно врахував визначені постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 жовтня 2008 року граничні розміри витрат на поховання, оскільки спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначає, що висновки суду в цій частині суперечать правовій позиції щодо застосування норм матеріального права, викладеній в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року по справі №607/3451/16-ц. 
В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що у кримінальному провадженні відкритому за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25 серпня 2017 року рішення не прийнято, а тому, на переконання відповідача, строк для прийняття рішення про здійснення страхових виплат не настав. Вважає, що вимоги заявлені позивачами передчасно, так як їх права на отримання страхового відшкодування порушені не були. 
Відзивів на апеляційні скарги у встановлений судом строк подано не було.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу представника позивача слід задовольнити, виходячи з наступних обставин.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в повній мірі не відповідає.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що 25 серпня 2017 року, близько 04 години 05 хвилин м. Ромни Сумської області по вул. Покровський Узвіз, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Subaru Legacy Outbeck, державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив виїзд транспортного засобу за межі проїзної частини з подальшим його перекиданням та зіткненням з деревом. Від отриманих тілесних ушкоджень пасажир автомобіля ОСОБА_4 помер в автомобілі швидкої медичної допомоги. 
Факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про смерть (т.1, а.с. 12).
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками померлого ОСОБА_4 (т.1, а.с. 13).
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Subaru Legacy Outbeck, державний номерний знак НОМЕР_1 на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25 серпня 2017 року, згідно полісу № АК/7399284 застрахована в АТ ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» ( т. 1, а.с. 216).
У грудні 2018 року представником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подані заяви про виплату страхового відшкодування шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 25 серпня 2017 року, а саме: по 19200 грн 00 коп. кожному моральної шкоди та ОСОБА_1 витрати понесені на спорудження нагробного пам`ятника у розмірі 38400 грн 00 коп. (т. 1, а.с. 8,71, 72).
У відповідь на вказані заяви, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надіслано лист, в якому страховик просив позивачів повідомити час та місце спорудження нагробного пам`ятника, а також посприяти повідомленню про набрання рішенням у кримінальному провадженні законної сили ( т. 1, а.с.18).
Відповідно до товарного чека та накладної виданих ФОП ОСОБА_6 від 28 липня 2018 року, ОСОБА_1 за спорудження нагробного пам`ятника було сплачено 38500 грн 00 коп., з яких 22700 грн - вартість виробу з граніту, а 15800 грн - вартість робіт з встановлення (т. 1, а.с. 78, 79). 
Згідно інформації, наданої СУ ГУНП в Сумській області, станом на 09 лютого 2021 року досудове розслідування кримінального провадження № 12017200100000 за фактом ДТП не закінчено (т. 3, а.с. 53). 
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність остаточного рішення у кримінальному провадженні за фактом дорожньо-транспортної пригоди в якій загинув сина позивачів, не є підставою для відмови у задоволенні позову, так як страхове відшкодування підлягає стягненню з відповідача незалежно від наявності в діях водія застрахованого транспортного засобу вини. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції в цій частині, оскільки вони відповідають вимогам закону та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині підлягають відхиленню, враховуючи наступні обставини. 
Як обґрунтовано виходив суд першої інстанції спірні правовідносини виникли з приводу виплати страхового відшкодування за шкоду, завдану смертю ОСОБА_4 в результаті дорожньо-транспортною пригодою з участю водія ОСОБА_3 цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». 
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу, при русі транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Статтею 1187 ЦК України передбачено об`єктивну (безвинну) цивільно-правову відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка завдана внаслідок його експлуатації третій особі.
Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.
       У відповідності до положень ст. 22, 27 цього Закону, уразі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.
Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
       За змістом ст. ст. 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. 
Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. 
Відповідне рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний прийняти протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.
Підстави відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені ст. 37 вказаного Закону, їх перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. 
Посилання відповідача на відсутність прийнятого страховиком рішення за поданими позивачами заяви про здійснення страхового відшкодування, як на підставу для відмови у задоволенні позову, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.
Аналогічні висновки зробила Велика Палата Верховного суду у постанові від 11 грудня 2019 року по справі №465/4287/15.
Проведення досудового розслідування кримінального провадження за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25 серпня 2017 року, є підставою для переривання перебігу строків для прийняття страховиком рішення про здійснення страхового відшкодування в позасудовому порядку, а не підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення страхового відшкодування, як помилково вважає відповідач. 
Колегія суддів погоджується також із висновками суду першої інстанції, що відсутність остаточного рішення у вказаному кримінальному провадженні не є підставою, що унеможливлює вирішення спору між сторонами щодо страхових виплат, оскільки шкода спричинена транспортним засобом в результаті дорожньо-транспортної пригоди відшкодовується незалежно від наявності чи відсутності в діях водія вини. 
       Ухвалюючи оскаржене рішення в частині вирішення позову про стягнення на користь ОСОБА_1 понесених ним витрат на спорудження нагробного пам`ятника, суд першої інстанції виходив з того, що граничний розмір таких витрат визначений постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 жовтня 2008 року за №45 та становить 2400 грн 00 коп. 
       Проте, з такими висновками колегія суддів не може погодитися, оскільки вони суперечать нормам матеріального права та не узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права.
       Зокрема, зазначена постанова правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України була прийнята  відповідно до  пункту  2  частини  першої  статті  21  Закону України «Про загальнообов`язкове  державне  соціальне  страхування  від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та  постанови Кабінету  Міністрів  України  від  11.07.2001 N 826  «Про затвердження Порядку проведення витрат на  поховання  у  разі  смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання». 
Суд першої інстанції, застосовуючи вказано постанову, не звернув уваги на те, що розміри витрат на поховання та пов`язаних з цим ритуальних послуг у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання установлено для управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.
       У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №607/3451/16-ц викладена наступна позиція щодо застосування норм права.
За загальним правилом, у разі понесення таких витрат на спорудження надгробного пам`ятника, боржником у зобов`язанні щодо їх відшкодування є особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, а кредитором - особа, яка здійснила такі витрати. При цьому, у статті 1201 ЦК України не встановлено межі по відшкодуванню витрат на спорудження. 
У випадку, якщо було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, то у разі понесення таких витрат на спорудження надгробного пам`ятника, боржником у зобов`язанні щодо їх відшкодування є страховик (МТСБУ). Законодавцем у пункті 27.4. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено межу щодо розміру відшкодування, і загальний розмір якого стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
До регулювання цивільно-правових відносин щодо визначення витрат на спорудження надгробного пам`ятника не застосовуються положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
Як уже зазначалося, позивачем доведено понесення ним витрат на спорудження нагробного пам`ятника померлому сину у розмірі 38500 грн., що підтверджується накладною та товарним чеком ФОП ОСОБА_7 , який здійснює в тому числі господарську діяльність, пов`язану організуванням поховань і надання суміжних послуг. 
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що є підстави для стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 38400 грн, що не перевищує максимальний розмір цих виплат, визначений статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та задоволення позовних вимог і доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 . 
Таким чином, у відповідності до положень п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру присуджених до стягнення витрат на спорудження нагробного пам`ятника, стягнувши з відповідача на користь ОСОБА_1 38400 грн понесених ним витрат. 
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи те, що позивачі звільнені від сплати судового збору, а їх позовні вимоги задоволені в повному обсязі, тому з ПрАТ «СК«Арсенал Страхування» на користь держави належить стягнути 768 грн 40 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції. 
Крім того, з огляду на задоволення апеляційної скарги представника позивача, з ПрАТ «СК«Арсенал Страхування» на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1152 грн 60 коп. за апеляційний перегляд рішення суду. 
Також, у відповідності до положень ст. 137 ЦПК України, з ПрАТ «СК«Арсенал Страхування» підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 понесені ним в суді апеляційної інстанції витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджуються квитанцією про оплату від 14 квітня 2021 року (т. 3, а.с. 87). За відсутності клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, з ПрАТ «СК«Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 належить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 1800 грн. 
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
                                                     
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка була подана представником - адвокатом Стефківським Володимирович Івановичем, задовольнити.
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» залишити без задоволення. 
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 березня 2021 року в частині розміру присуджених до стягнення витрат на спорудження нагробного пам`ятника змінити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 38400 гривень 00 копійок понесених витрат на спорудження нагробного пам`ятника.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь держави 768 гривень 40 копійок судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.
В іншій частині рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 березня 2021 року залишити без змін. 
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь держави 1152 гривні 60 копійок судового збору за апеляційний перегляд рішення суду.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 1800 гривень 00 копійок понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий -                                                                      О.І. Собина

Судді:                                                                                      В.І. Криворотенко        

                                                                           О.Ю. Кононенко