КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

№ 33/824/459/2021                                                                             Постанова винесена суддею Дубановською І.Д.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП                                                                     
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
15 березня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута              до адміністративної відповідальності -  ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу 
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні сина, 2018 р.н.,  непрацюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, 
 
на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2020 року,
 
в с т а н о в и л а:
 
Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1                  ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Також постановлено стягнути з  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі             420 грн. 40 коп.  
 
Згідно з постановою суду, 16 вересня 2020 року об 11 год. 50 хв. по                             вул. Молодіжна в м. Біла Церква ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях  ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати та закрити провадження у справі.
         В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в той день він дійсно перебував в середині автомобіля, який стояв припаркованим у дворі будинку, де він мешкає, але автомобіль був з вимкненим двигуном, та не перебував у русі. Коли до нього підійшли працівники поліції, то одразу йому повідомили про необхідність медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, він погодився, але при цьому одразу звернув увагу працівників поліції на те, що автомобіль не рухався. Декілька разів він намагався пройти огляд на приладі Драгер, але він не видавав жодних результатів, і коли, після декількох спроб, прилад не видав результату, інспектор повідомив йому про те, що його дії він буде вважати відмовою від проходження обов`язкового медичного огляду. При цьому в лікарню йому проїхати не пропонувалося, але незважаючи на це, відносно нього було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом з тим, жодних доказів керування транспортним засобом матеріали справи не містять, проте суд не надав належної правової оцінки цьому факту, не коментуючи жодним чином саме докази здійснення керування - руху автомобіля, що є фундаментальною складовою в об`єктивній частині складу  адміністративного правопорушення.
         До того ж, оцінюючи докази за критерієм «поза розумним сумнівом», суд визначає склад правопорушення за п. 2.5 ПДР як самостійний, - відмову від проходження огляду, при цьому ігноруючи підставу та наявність спеціального суб`єкту такого огляду - водія транспортного засобу.
         Крім того, зазначає, що на місці зупинки не складався Акт медичного огляду, що свідчить про відсутність огляду на місці зупинки, як того прямо вимагає Інструкція, незважаючи на те, що фактично огляд на місці відбувався.
Також не складалося і направлення на огляд в лікарню, тому дії особи, яка не була направлена належним чином на медичний огляд, шляхом оформлення направлення, форма якого наведена в Інструкції, - не містять складу адміністративного правопорушення.
 
Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення                   ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.
 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами,                 а також іншими документами. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 суддя місцевого суду не дотримався, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним  Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735.
 
Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин    з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Вказаних вимог закону працівниками поліції при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та складанні протоколу про адміністративне правопорушення дотримано не було, що залишилось поза увагою суду першої інстанції, який належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з`ясування фактичних обставин справи.
Між тим, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що матеріали справи про адміністративне  правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення                 ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, яким встановлено обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку.
Так, відповідно до пояснень ОСОБА_1 , наданих ним у судовому засіданні апеляційної інстанції, він не керував в той день автомобілем взагалі, його ніхто не зупиняв, автомобіль стояв припаркованим у дворі будинку під під`їздом, де він прописаний, а він з товаришем взяли алкоголь, та хотіли його розпити на вулиці, так як у нього в квартирі йде ремонт. Проте, оскільки там були люди з дітьми, вони сіли до нього в машину і там пили, слухали музику та спілкувались. В автомобілі вони сиділи з 9 год. ранку, випили пляшку горілки і допивали пиво, та хвилин через 20 збирались розходитись, але в цей час приїхали працівники поліції, які, підійшовши до них, сказали, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Він цього не заперечував, але повідомив, що він проживає в цьому будинку, автомобіль біля нього припаркований автомобіль і він їм не керує. Однак, незважаючи на це, інспектор запропонував йому пройти огляд на Драгері у присутності свідків, один з яких теж був п`яний, на це він погодився та близько 5 разів продував у прилад, але він не показував ніякого результату.  Інспектор сказав, що розцінює це як відмову від проходження огляду, та склав на нього протокол. При цьому ніякого акту про те, що він проходив огляд, не складали, та пройти огляд у медичному закладі не пропонували, і не дивлячись на те, що його автомобіль був припаркований за місцем його прописки, забрали автомобіль на штрафмайданчик. Між тим він пропонував працівникам поліції проїхати до лікарні, але вони  сказали, що в цьому не має сенсу, бо він відмовився від огляду на Драгері, та на всі його слова казали, щоб він оскаржував їх дії, але він їх не оскаржував. Також зазначив про те, що до цих подій у нього був конфлікт з працівниками поліції, оскільки він стояв біля магазину та пив каву, а вони під`їхали до нього та незрозуміло чому його обшукали, у зв`язку з чим він написав на них скаргу, але йому зателефонували та попросили її відкликати, що він і зробив. Тому вважає, що, хоча він і не керував транспортним засобом і доказів протилежного тому не має, але, за будь-яких умов, працівники поліції порушили ст. 266 КУпАП та Інструкцію щодо порядку проходження огляду, оскільки йому не було запропоновано пройти огляд у медичному закладі.
 
Такі пояснення ОСОБА_1 повністю узгоджуються з відеозаписом                 з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, відповідно до якого, у присутності двох свідків працівники поліції запропонували  ОСОБА_1 пройти огляд на приладі «Драгер», на що він погодився, та у його присутності було розпечатано мундштук, зроблено забір повітря, показник приладу був «0», а після декількох спроб продуття ОСОБА_1 в мундштук, прилад не спрацьовував, тому працівники поліції розцінивши це як відмову ОСОБА_1 від проходження огляду,  склали на нього протокол, з яким ОСОБА_1 не погодився та відмовився його підписувати, що в своїй сукупності вказує на те, що пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі працівники поліції на місці ОСОБА_1 не пропонували. 
Жодних даних, які б підтверджували факт того, що ОСОБА_1 , після його фактичної відмови від проходження огляду із застосуванням приладу «Драгер», працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі та він у присутності двох свідків від такого огляду відмовився, як то встановлено у ст. 266 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими  матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року,  що регламентує, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду  в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків  складає  протокол  про  адміністративне правопорушення, у 
якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від 
огляду, які в даному випадку полягають у сукупності дій по відмові від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці із застосуванням спеціальних технічних засобів, а після такої - і у відмові від огляду в медичному закладі, у матеріалах справи не має.
При цьому, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, а також повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, апеляційним судом було викликано в судове засідання командира взводу №2 роти №2 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква УПП у Київській області                    Бондаренка Д.Б. для дачі пояснень щодо обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом та проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння і складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, який у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості в повному обсязі перевірити обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Отже, твердження ОСОБА_1 про порушення встановленого законом порядку проведення його огляду на стан сп`яніння працівниками поліції, які, за його фактичної відмови від проходження такого огляду із застосуванням приладу «Драгер» одразу на місці події, не пропонували йому пройти огляд в медичному закладі, нічим не спростовані, а відтак, дійсність,  наведених ним обставин, у апеляційного суду сумнівів не викликає.
Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Таким чином, дані у протоколі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані допустимими доказами, адже спростовуються дослідженими під час апеляційного розгляду доказами, що дає підстави витлумачити всі сумніви на користь ОСОБА_1 та відкинути їх.
За таких обставин, оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді  встановлено, що працівниками поліції не було дотримано вимог ст. 266 КУпАП щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння, а отже, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку не є доведеним і допустимі докази винуватості ОСОБА_1  у вчиненні правопорушення відсутні, то апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,суддя
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
 
Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1                  ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати, а провадження у справі                            закрити за відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
                                     Суддя 
                Київського апеляційного суду                                         Горб І.М.