У х в а л а  
 
17 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 388/1869/18
провадження № 61-6965 ск 21
 
Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області    від 04 червня 2020 року та постанову Кропивницького апеляційного суду                    від 22 березня 2021 року в справі за позовом  ОСОБА_1 та                 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , товариства з додатковою відповідальністю «Неоальянс», треті особи: Новгородківська державна нотаріальна контора Кіровоградської області, відділ з питань державної реєстрації Долинської міської ради Кіровоградської області, про визнання договору міни недійсним, визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі,
 
В с т а н о в и в:
 
23 квітня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2  надіслали засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 04 червня 2020 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 22 березня 2021 року.
 
У касаційній скарзі заявники просять суд касаційної інстанції скасувати рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 04 червня 2020 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 22 березня   2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання за  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості по оредній платі; рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 04 червня 2020 року в частині позовних вимог про визнання недійсним договору міни земельних ділянок та скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 змінити, а саме: визнати за  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку спадкування право власності по Ѕ частині кожній на земельну ділянку, розірвати договір оренди землі та стягнути заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.
 
У порушення вимог частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено чітко та належним чином підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). Тобто, заявник наводить у скарзі певні рішення Верховного Суду, однак при цьому чітко не зазначає підстави касаційного оскарження з посиланням на відповідний пукт (пункти) статті 389 ЦПК України.
 
Як убачається із касаційної скарги, заявники оскаржують рішення судів першої та апеляційної інстанцій, визначені в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України.
 
У частині другій статті 389 ЦПК України зазначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;   2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні; у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно надати до суду належним чином оформлену касаційну скаргу із зазначенням у ній підстави (підставу) касаційного оскарження рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 04 червня 2020 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 22 березня 2021 року.
 
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються її копії відповідно до кількості учасників справи.
 
Належним чином оформлена за змістом касаційна скарга має бути подана до суду із доданими до неї копіями у відповідній кількості для інших учасників справи.
 
Крім того, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі.
 
Згідно з пунктами 2, 6 частиною першою статті 176 ЦПК України ціна позову визначається: 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 6) у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач - сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік.
 
Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви у даній справі).
 
Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму (підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви у даній справі).
 
Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі подання позовної заяви одночасно майнового та немайнового характеру, судовий збір сплачується за ставками щодо вимог майнового та немайнового характеру. У разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
 
Розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб станом на 01 січня            2018 року становив 1 762,00 грн.
 
Частиною сьомою статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі, коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.
 
Згідно з статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
У відповідності до змісту позовних вимог, позивачі, звернулись до суду із позовом, зокрема, про визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку. Однак, із матеріалів касаційного провадження не вбачається вартість спірного майна, тому суд не має можливості перевірити розмір судового збору, який підлягає сплаті, відповідно до Закону України «Про судовий збір», щодо оскарження рішення суду апеляційної інстанції.
 
Таким чином, крім іншого,  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за подання касаційної скарги на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області  від 04 червня 2020 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 22 березня 2021 року, щодо немайнових вимог (визнання недійсним договір міни земельних ділянок, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку) та майнових вимог (визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі), слід кожному заявнику оплатити судовий збір, розмір якого необхідно самостійно розрахувати, виходячи із суми боргу та вартості спірного майна (земельної ділянки), і на підтвердження надати до суду докази його вартості, з урахуванням вже сплаченого судового збору.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно залишити без руху з наданням їм можливості усунути вищевказані недоліки.
 
На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
У х в а л и в:
 
Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області   від 04 червня 2020 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 22 березня 2021 року, і надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 14 червня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                             В. М. Ігнатенко