КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                      
Справа № 752/7065/21                                  Головуючий у 1 інстанції: Єсауленко М.В. 
Провадження № 33/824/3030/2021                       Доповідач: Шебуєва В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
22 червня 2021 року Суддя Київського апеляційного суду Шебуєва В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Гармаша Михайла Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
 
в с т а н о в и в:
 
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою, захисник Гармаш М.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 ,  подав апеляційну скаргу. Просить скасувати вказану постанову суду та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях   ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. На думку апелянта огляд особи на стан сп`яніння є законним виключно за наявності у водіїв ознак сп`яніння, визначених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакцій. Натомість, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не встановлювалися такі ознаки. З відеозапису з нагрудних камер працівників поліції у ОСОБА_1 не вбачається ознак сп`яніння. Звертає увагу на те, що працівниками поліції не було відсторонено   ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та не евакуйовано його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що в свою чергу свідчить про безпідставність складання протоколу. Вважає, що поліцейськими здійснено провокацію та фактично підбурено  ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення. Зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу на місці зупинки, відтак у діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, що виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Вважає долучений до матеріалів справи відеозапис неналежним доказом, оскільки відеофіксація здійснювалася працівниками поліції вибірково, без фіксування всіх обставин події. Також вважає неналежним доказом протокол про адміністративне правопорушення, оскільки в наданій ОСОБА_1   копії протоколу графи стосовно свідків були порожніми, натомість в наявному в матеріалах справи протоколі у відповідних графах зазначено відомості щодо свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що свідчить про здійснення працівниками поліції дописок до протоколу після його підписання ОСОБА_1 . 
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу та просять її задовольнити з наведених у ній підстав.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування такої постанови суду першої інстанції.
Так, до суду був наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №048755, в якому зазначено, що 19 лютого 2021 року о 01 год. 55 хв. у місті Києві по просп. Голосієвському, 86/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Kaddet», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України. Вказаний протокол був складений у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та підписаний ними (а.с. 1). 
До протоколу долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких вони засвідчили факт відмови   ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння та CD диск із відеозаписом з нагрудної камери (а.с. 2, 8). 
З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається,   що  ОСОБА_1  відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. Жодних заперечень на те, що він керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції,   ОСОБА_1  не висловлював. Працівниками поліції роз`яснено  ОСОБА_1, що відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 130 КУпАП.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання       ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення в графах стосовно свідків було здійснено дописи після його підписання ОСОБА_1 , оскільки останній не надав належних доказів на підтвердження вказаної обставини та не заперечував того факту, що вказані свідки були присутні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього.
Апеляційний суд відхиляє посилання захисника Максимовича М.В. на те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки сп`яніння, оскільки такі ознаки встановлюються працівниками поліції.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу на місці зупинки. За даними протоколу про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 виявлені ознаки не алкогольного, а наркотичного сп`яніння, а тому йому було запропоновано пройти огляд у лікаря нарколога в закладі охорони здоров`я.  
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника Гармаша М.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Залишити апеляційну скаргу адвоката Гармаша Михайла Юрійовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Київського апеляційного суду                                                          Шебуєва В.А.