КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                                   
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
06 травня 2021 року                                                                                               м. Київ
 
                        Унікальний номер справи № 362/7186/19-ц
Апеляційне провадження 22-ц/824/6862/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Махлай Л.Д., 
суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.
 
сторони          
позивач                      Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Киїоблгаз»
 
відповідач                  ОСОБА_1 
 
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 , на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року, постановлену під голованям судді Ільєвої Т.Г., про передачу справи на розгляд до іншого суду у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» до ОСОБА_1 про відшкодування не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу,
 
в с т а н о в и в :
 
у грудні 2019 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути на його користь заборгованість по оплаті вартості не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу у сумі  77 257,87 грн та заборгованість по вартості робіт щодо проведення експертизи побутового лічильника газу у умі 3 371,11 грн.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.02.2021 цивільну справу передано за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області.
Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на порушення судом норм процесуального права. А саме, суд першої інстанції не звернув уваги, що спір стосується стягнення коштів з відповідача. Даний  позов не стосується права власності на нерухоме майно, поділу цього майна, визнання правочину з нерухомістю недійсним, звернення стягнення на нерухоме майно, стягнення орендної плати, спадкування нерухомого майна, а тому суд безпідставно зазначив, що цей спір виник із приводу нерухомого майна. Відповідач ніколи не був зареєстрований та не проживав у будинку АДРЕСА_1 . До позовної заяви не додано доказів, що підтверджують право власності відповідача на будинок. Крім того, суд направив справу до того суду, з якого він неї отримав відповідно до ухвали про направлення справи за підсудністю, проте відповідно до ст. 32 ЦПК України він мав прийняти справу до свого провадження. Судом неправильно застосована ч. 1 ст. 30 ЦПК України та у резолютивній частині ухвали зазначено осіб, які не є сторонами у цій справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки оскаржується ухвала про передачу справи за підсудністю до іншого суду, справа підлягає вирішенню без повідомлення учасників справи.
Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Передаючи справу за підсудністю до іншого суду суд першої інстанції виходив з правил виключної підсудності.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
Зазначена норма застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.
Позови, що виникають з приводу нерухомого майна - це позови пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому усі позови, у спорах, які є наслідком правовідносин пов`язаних із нерухомим майном.
З позовної заяви вбачається, що спір виник з підстав виявлення порушення                         п. 1.3 Кодексу ГРС у вигляді несанкціонованого втручання в роботу засобу вимірювальної техніки (ЗВТ) лічильників газу за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , що територіально знаходиться у Васильківському районі Київської області. 
Незважаючи на те, що житловий будинок не є предметом спору, спір стосується стягнення заборгованості по оплаті вартості не облікованого об`єму та обсягу природного газу, який надавався у вищезазначений будинок. Послуги надавались за місцем знаходження майна, а також в даному будинку знаходився лічильник газу, та там же виявлено порушення у вигляді несанкціонованого втручання в роботу лічильника.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Відтак суд першої інстанції правильно виходив з того, що позов заявлено з приводу нерухомого майна та передав справу за місцем знаходження цього нерухомого майна.
Доводи апеляційної скарги про те, що позов не містить документів, що підтверджують право власності відповідача на нерухоме майно спростовуються наданим відповідачем договором дарування від 21.08.2021, у якому зазначено, що даний будинок належить дарувальнику ( ОСОБА_1 ) на підставі свідоцтва про право спадщину від 18.06.2012. Крім того, у акті про демонтаж лічильника вказано споживачем ОСОБА_1 . Даний акт та акт про порушення № 1193 складено за участі представника споживача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , який діяв на підставі довіреності від 21.08.2017. Зі змісту цієї довіреності вбачається, що власником вищезазначеного будинку на час виявлення порушення та на час подачі позову був відповідач.
Поняття виключна підсудність вказує на те, що спір, який виник із приводу нерухомого майна не може бути розглянутий будь - яким іншим судом, окрім суду за місцем знаходження такого нерухомого майна.
Відтак ч. 1 ст. 31 ЦПК України застосована судом правильно.
Відповідно до ч. 1 ст. 278 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).
Встановивши, що справа має розглядатися за правилами виключної підсудності, суд першої інстанції прийнявши справу до розгляду у подальшому правильно направив неї за місцем знаходження нерухомого майна, оскільки у іншому випадку розгляд справи з порушенням правил виключної підсудності міг стати підставою для скасування рішення суду в апеляційному порядку.
Доводи апеляційної скарги про те, що у резолютивній частині ухвали вказано інші найменування позивача та відповідача не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки виправлення описок відбувається у порядку, передбаченому ст. 269 ЦПК України, а не шляхом апеляційного перегляду. Номер цивільної справи в ухвалі зазначено правильно, а відтак оскаржувана ухвала стосується саме справи за позовом АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» до ОСОБА_1 про відшкодування не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу, а не будь - якої іншої справи.
За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції законна та обґрунтована і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Постанова складена 06.05.2021.
 
Головуючий                                                                                     Л. Д. Махлай 

Судді                                                                                                 О. В. Немировська

Т. І. Ящук