справа № 755/14375/20                                   головуючий у суді І інстанції Галаган В.І.
провадження № 22-ц/824/6526/2021             суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
 
02 червня 2021 року                                                                               м. Київ
Київський апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Головуючого судді Фінагеєва В.О., 
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
  за участю секретаря Гасюк В.В.,
 
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сорохтей Лесі Юріївни, старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровської Вікторії Олександрівни, заінтересована особа - ОСОБА_1 , - 
 
В С Т А Н О В И В: 
 
У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив поновити пропущений строк для звернення до суду зі скаргою про визнання дій неправомірними, скасування розрахунків заборгованості по сплаті аліментів; визнати дії головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Сорохтей Л.Ю. щодо складання довідки-розрахунку заборгованості по аліментам ВП № 57505843 б/д неправомірними; визнати вказану довідку неправомірною; визнати дії старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Домбровської В.О. щодо складання довідки-перерахунку заборгованості по аліментам ВП № 57505843 від 01 червня 2020 року неправомірними; визнати вказану довідку неправомірною; зобов`язати державних виконавців усунути порушені права боржника.  
Скарга обґрунтована тим, що в провадженні Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження № 57505843 щодо примусового виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 грудня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Заявник вказує на те, що він не отримував постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. При цьому, на виконання рішення суду, діючи сумлінно та в інтересах сина ОСОБА_2 систематично з ним зустрічався, купував іграшки та одяг, шкільне приладдя, давав кишенькові кошти, не перешкоджав виїзду за кордон, мав постійний зв`язок із стягувачем для вирішення фінансових та соціальних питань. Однак, 30 жовтня 2018 року Києво-Святошинським районним відділом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження № 57505843 щодо примусового виконання  зазначеного рішення та заявнику згідно довідок-розрахунків, що містять описки щодо назви суду, який видав виконавчий лист, нараховано суттєву заборгованість по аліментам, виконавчий збір та штрафні санкції, що погіршує матеріальне становище заявника та ускладнює фінансове утримання його сім`ї.   
УхвалоюДніпровського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 рокускаргу ОСОБА_2  задоволено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви.  
В обґрунтування доводів апеляційної скарги стягувач зазначає, що боржником пропущені процесуальні строки оскарження, оскільки ще у вересні 2020 року з заробітної плати почалися відрахування аліментів. Боржник не подав клопотання про поновлення строків. ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про розгляд справи, у зв`язку з чим була позбавлена можливості подати суду докази. Боржник був ознайомлений з рішенням суду та не підтвердив, що надавав відомості щодо роботи. Фактичне місце проживання боржника було невідоме та також невідома будь-яка інша адреса для листування. Стягувачем було подано заяву до управління поліції про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 164 КК України (ухилення від сплати аліментів). Твердження боржника щодо підтримання постійного зв`язку зі стягувачем, надання фінансової допомоги, речей, іграшок, для дитини не відповідають дійсності. Жодного разу з 2012 року кошти на утримання дитини не надавалися, підтвердження затрат суду не надано, кишенькові кошти дитина не отримувала, постійне спілкування не підтримувалося, батьківські обов`язки боржником не виконувалися. Ухилення від сплати нарахованої заборгованості по аліментах грубо порушує права дитини. Нарахування заборгованості є правомірним та таким, що не потребує перерахування і відповідає нормам чинного законодавства. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що у скарзі заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду зі скаргою. Стягувач була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання. З квітня 2014 року скаржник проживає у квартирі за адресою - АДРЕСА_1 , куди він неодноразово з дозволу та відома ОСОБА_1 приводив дитину. ОСОБА_2 не приховував та не приховує фактичне місце проживання, від сплати аліментів не ухиляється і скаргою на дії державних виконавців має на меті лише захистити свої права та інтереси як боржника. Безпідставні розрахунки заборгованості ставлять скаржника у складне фінансове становище.            
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.
Постановляючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем Сорохтей Л.Ю. допущено ряд суттєвих порушень при складанні довідки-розрахунку заборгованості по аліментам щодо боржника ОСОБА_2 , зокрема, щодо відсутності дати складання довідки, щодо зазначення даних рішення суду, яке підлягає примусовому виконанню та періоду початку стягнення аліментів. При цьому, згідно даних вказаної довідки не вбачається розрахунку нарахування розміру аліментів до 01 листопада 2018 року, тобто, не зазначено, з яких даних виходила виконавець, нараховуючи вказану у довідці суму. Довідка-перерахунок, складена 01 червня 2020 року державним виконавцем Києво-Святошинського РВДВС Домбровською В.Ю. не містить перевірки даних довідки-розрахунку, складеної виконавцем Сорохтей Л.Ю. Ці дані було ураховано та сумовано із заборгованістю по аліментам, нарахованою вже за період з 01 січня 2019 року по 01 квітня 2020 року. Крім того, при нарахуванні заборгованості по сплаті аліментів та складення відповідних довідок державними виконавцями не було перевірено факт працевлаштування боржника/заявника, а здійснено розрахунок на підставі статистичних даних. При цьому, суб`єктами оскарження не надіслано до суду жодного пояснення щодо правильності складання ними оскаржуваних у даному провадженні довідок-розрахунків аліментної заборгованості та не надано доказів направлення боржнику їх копій відповідно до вимог діючого законодавства. 
Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.  
Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 грудня 2014 року по справі № 755/31432/14 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно змісту рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25  грудня 2014 року по справі № 755/31432/14 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надійшла заява, в якій проти позову не заперечує та просить суд розглядати справу без його участі.
Згідно довідки головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Сорохтей Л.Ю., щодо примусового виконання виконавчого листа № 755/31432/14-ц від 23 січня 2018 року, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області, заборгованість ОСОБА_2 до 01 листопада 2018 року скаладає 67 906 грн., за 01 листопада 2018 року - 3 044 грн., 01 грудня 2018 року - 3 044грн., а всього 73 944 грн. (а.с.8).
Згідно довідки старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровської В.О. від 01 червня 2020 року заборгованість ОСОБА_2 з 01 січня 2019 року по 01 квітня 2020 року становить 44 460 грн. 25 коп. Загальна заборгованість по аліментам становить 118 454 грн. 25 коп., нараховано виконавчий збір у розмірі 11 845 грн. 42 коп. та штраф 50 % від суми боргу 59 227 грн. 12 коп. (а.с.9).
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до вимог ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
У своїй скарзі ОСОБА_2 просив поновити йому строк пропущений строк для звернення до суду із скаргою про визнання дій неправомірними, скасування розрахунків заборгованості по сплаті аліментів.
Обґрунтовуючи поважність пропуску строку скаржник вказує на те, що про відкриття провадження йому було невідомо та лише 14 вересня 2020 року він отримав розрахунки заборгованості, які є предметом подання скарги на дії державного виконавця.
Враховуючи зазначені обставини, перебіг строку на оскарження дій та рішень державного виконавця розпочався 15 вересня 2020 року та закінчився 24 вересня 2020 року. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 подав скаргу 29 вересня 2020 року. При цьому, скаржник не зазначив поважних причин, з яких він не зміг подати скаргу протягом десяти днів з моменту отримання постанов та розрахунків державного виконавця, тобто, з 15 вересня 2020 року по 24 вересня 2020 року.  
Згідно з вимогами ст. 126 ЦПК України  право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.  Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції клопотання про поновлення строку взагалі не вирішував, а розглянув скаргу по суті, не з`ясувавши, при цьому, дотримання скаржником строків звернення до суду, а, відтак, ухвала суду у силу вимог ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи з прийняттям постанови про залишення скарги без розгляду на підставі ст. 126 ЦПК України. 
На підставі викладеного та керуючись статтями 126, 374, 376, 381, 382-384, 449 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року скасувати та прийняти постанову.
Відмовити ОСОБА_2 у поновленні пропущеного строку для звернення до суду із скаргою.
Скаргу ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сорохтей Лесі Юріївни, старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровської Вікторії Олександрівни, заінтересована особа - ОСОБА_1 залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повне судове рішення складено 04 червня 2021 року.

 
Головуючий                                                              Фінагеєв В.О.
 
Судді                                                                                    Кашперська Т.Ц.
                                     
                                                                                     Яворський М.А.