ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                                                                        Головуючий І інстанції: Бідонько А.В.
13 квітня 2021 р.	Справа № 520/12065/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.   
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Концерн АВЕК та Ко» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 листопада  2020  року по справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «Концерн АВЕК та Ко» до Харківської міської ради, Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про визнання дій протиправними, -  
В с т а н о в и в:
09.09.2020  року позивач приватне акціонерне товариство «Концерн АВЕК та Ко» (далі – ПрАТ «АВЕК та Ко») звернулося до суду з позовом, в якому просить:
- визнати незаконними дії Харківської міської ради в особі відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, щодо проведення заходів контролю щодо земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Павлова Академіка. 165-В (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:002:0081).
Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим,  що зі змісту акту  обстеження земельної ділянки від 08.07.2020  року  не можливо встановити, на підставі якого розпорядчого акту було прийнято рішення про проведення спірного заходу контролю  за використанням та охороною земель. Серед додатків до позовної заяви Харківської міської ради по справі № 922/2287/20, останні відсутні.
Позивач звернув увагу суду, що акт складено виключно за участі представника відповідача, який в даному випадку є зацікавленою особою (в порушення Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»). Про існування Акту та взагалі факту обстеження вищевказаної земельної ділянки позивач дізнався лише після отримання позовної заяви Харківської міської ради, тобто на етапі стягнення відповідної суми в судовому порядку.
Також, позивач зазначив, що юридичні наслідки для нього полягають у протиправному фіксуванні фактів під час здійснення владно-управлінських функцій, які в подальшому стали підставою для подання позовної заяви про стягнення з ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати без укладення договору оренди земельної ділянки, що безпосередньо порушує законні інтереси Товариства.
Позивач вважає,  що зазначене вище взагалі ставить під сумнів перебування представника відділу самоврядного контролю за використанням та охороною земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради на земельних ділянках, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Павлова Академіка 165-В саме 08.07.2020  року.
У відзиві на адміністративний позов Харківська міська рада зазначає, що пунктами 3.2.1. та 3,2.2. Положення про Департамент територіального контролю Харківської міської ради    встановлено, що Департамент має право обстежувати земельні ділянки комунальної форми власності міста Харкова з метою здійснення самоврядною контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів, а також при підготовці рішень про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу (об`єднання) земельних ділянок, про передачу у власність та користування, при оформленні угод щодо оренди землі, продажу земельних ділянок, актів приймання - передачі земельних ділянок, під час проведення інвентаризації земель комунальної власності територіальної громади міста Харкова, при розгляді матеріалів з питань збереження об`єктів самочинного будівництва за вмотивованими запитами виконавчих органів Харківської міської ради та в інших випадках відповідно до покладених на Департамент повноважень.
Також, відповідач зазначив, що Департамент діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений  Конституцією України, Законами України та локальним нормативно - правовим  актом та не порушував прав позивача, оскільки акт обстеження земельної ділянки - це документ, у якому викладена інформація, що відображає ситуацію, яка реально склалась під час використання фізичними та юридичними особами земельних ділянок із зазначенням в них, у разі наявності, порушень вимог чинного законодавства.  
Харківська міська рада вважає, що позивачем не доведено, що спірним рішенням порушені (будуть порушені) права, свободи та інтереси, належні безпосередньо заявнику. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
У відповіді на відзив на позовну заяву позивач зазначив, що єдиним доказом з боку Харківської міської ради по справі № 922/2287/20, яким вона намагається довести використання земельної ділянки площею саме 0,3014  га, є саме акт обстеження земельної ділянки. Це створило умову для ініціювання на підставі ст.  1212  ЦК України вимоги про стягнення з нього безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати без укладання договору оренди земельної ділянки, що безпосередньо порушує його законні інтереси.
Також, позивач зазначив, що відповідачем було порушено його право на участь у проведенні перевірки, можливості скористатися правом на захист, в тому числі, але не виключно поданням заперечень до акту та правом брати участь при фіксуванні контролюючим органом певних фактів, що в свою чергу стали підставою для ініціювання стягнення з нього коштів.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2020  року у задоволенні адміністративного позову ПрАТ «АВЕК та Ко» відмовлено.
Судове рішення вмотивоване тим, що дії Департаменту територіального контролю Харківської міської ради щодо здійснення заходу самоврядного контролю за використанням земель проведено обстеження орендованої позивачем земельної ділянки (м. Харків, вул. Павлова Академіка, 165-В), за результатами чого складено акт обстеження земельної ділянки від 08.07.2020  року, не порушують прав позивача та не зумовлюють виникнення для нього будь - яких негативних наслідків.
Не погоджуючись із судовим рішенням, ПрАТ «АВЕК та Ко» подано апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, позивач вказує, що все мотивування оскаржуваного рішення зводиться до висновків про наявність у Харківської міської ради права на здійснення функцій самоврядного контролю, передбачених ст. 189 Земельного кодексу України, ст. 20 Закону України «Про охорону земель», ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього середовища», п. «б» ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Так само, висновки Верховного Суду викладені в постанові від 01.10.2018  року у справі № 522/15651/16-а, застосовані в оскаржуваному рішенні, стосуються зовсім іншого предмету спору, а саме наявності або відсутності відповідних повноважень у органу місцевого самоврядування. Натомість, ПрАТ «АВЕК та Ко» в даному адміністративному позові не оспорювалось право Харківської міської ради на здійснення функцій самоврядного контролю, а оскаржувалось саме порушення процедури під час здійснення заходів самоврядного контролю. З огляду на те, що на спірні правовідносини поширюються вимоги Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» обов`язок забезпечення присутності керівника або особи, уповноваженої керівником під час здійснення заходів контролю передбачена ч. 11 ст. 4 вказаного Закону, на що неодноразово наголошувалось ПрАТ «АВЕК та Ко» під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Також, позивач зазначив, що відповідачем було порушено його право на участь у проведенні перевірки, можливості скористатися правом на захист, в тому числі, але не виключно поданням заперечень до акту та правом брати участь при фіксуванні контролюючим органом певних фактів, що в свою чергу стали підставою для ініціювання стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати без укладання договору оренди.
У відзиві на апеляційну скаргу Харківська міська рада просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції, - без змін.
За приписами     ст. 308 КАС України     суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).     Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Харківської міської ради від 17.10.2018  року №  1241/18 ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» надано в оренду земельну ділянку строком до 01.11.2025  року, загальною площею 0,3014  га по вул. Академіка Павлова, 165-В для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «А-2».
Договір оренди вказаної земельної ділянки між ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» та Харківською міською радою укладений не був.
На земельній ділянці з кадастровим номером 6310136600:09:002:0081  знаходиться  нежитлова  будівля літ.  «А-2».
                    Рішенням Господарського суду Харківської області від 16.04.2007  року по справі № 37/549-06 визнано право власності за позивачем на нежитлову будівлю кафе з офісним приміщенням, об`єктами соціальної інфраструктури літ «А-2» загальною площею  1525.0 кв.м. по вул. Академіка Павлова. 165 В у м. Харкові.
Право власності на зазначені нежитлові приміщення зареєстроване за позивачем 04.05.2007  року (а.с. 24-32).
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.06.2020  року № НВ-0005131622020 площа земельної ділянки з кадастровим номером 6310136600:09:002:0081  складає 0,3014  га.
Актом обстеження земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул. Павлова Академіка, 165-В (кадастровий номер 6310136600:09:002:0081) від 08.07.2020  року встановлено, що на сформованій земельній ділянці площею 0,3014  га (кадастровий номер 6310136600:09:002:0081) розташована нежитлова будівля літ. «А-2» право власності на яку зареєстроване за ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» та споруди торгівельного призначення. Вказана земельна ділянка використовується для експлуатації, обслуговування нежитлової будівлі та споруди торгівельного призначення (а.с. 20-21)
            Вважаючи, що юридичні наслідки для ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» полягають у протиправному фіксуванні фактів під час здійснення владно-управлінських функцій, які в подальшому стали підставою для подання позовної заяви про стягнення з ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» за користування земельною ділянкою, що безпосередньо порушує законні інтереси Концерну, позивач звернувся з даним позовом до    суду.
Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.  
Частиною 2  ст.19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до  Конституції України  Законом України  від 21.05.1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні"  (далі – Закон № 280/97-ВР) визначені система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 4  ст. 42 Закону № 280/97-ВР  сільський, селищний, міський голова:  
організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету (п.2 );  
здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету (п.7);
  здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів (пункт 19);
  видає розпорядження у межах своїх повноважень (пункт 20).
Статтею 189 Земельного кодексу України  передбачено, що самоврядний контроль за використанням та охороною земель, здійснюється міськими радами.
Вказана норма дублюється  ст. 20 Закону України від 19.06.2003 року №  962-IV  «Про охорону земель»  (далі – Закон № 962-IV).
Відповідно до  ст. 144 Конституції України  органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
          Місцеві ради як представницький орган територіальної громади вправі виступати в інтересах територіальної громади, у тому числі щодо самоврядного контролю додержання вимог  земельного законодавства.
          З`ясовуючи наявність повноважень вказаного органу місцевого самоврядування, необхідно враховувати норми  статті 33 Закону № 280/97-ВР, норми  Закону № 962-IV  та приписи  Земельного Кодексу України, якими розмежовані поняття самоврядного контролю за додержанням вимог земельного законодавства та державного контролю у сфері землекористування.
          Відповідно до частини 1 статі 3 «Європейської хартії місцевого самоврядування» від 15.10.1985  року, № ETS N 122 (Хартію ратифіковано  Законом № 452/97-ВР від 15.07.97 року, дата набрання чинності для України 01.01.1998  року) місцеве самоврядування означає право і спроможність органів місцевого самоврядування в межах закону здійснювати регулювання та управління суттєвою часткою публічних справ, під власну відповідальність, в інтересах місцевого населення.
            Це право здійснюється радами або зборами, члени яких вільно обираються таємним голосуванням на основі прямого, рівного, загального виборчого права і які можуть мати підзвітні їм виконавчі органи (частина 2 вказаної статті).
          Згідно частин 1, 3, 4 статті 4 «Європейської  хартії місцевого самоврядування» Головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються  конституцією  або законом. Однак це положення не перешкоджає наділенню органів місцевого самоврядування повноваженнями і функціями для спеціальних цілей відповідно до закону.
            Публічні повноваження, як правило, здійснюються переважно тими органами публічної влади, які мають найтісніший контакт з громадянином. Наділяючи тими чи іншими повноваженнями інший орган, необхідно враховувати обсяг і характер завдання, а також вимоги досягнення ефективності та економії.
                    Повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними. Вони не можуть скасовуватися чи обмежуватися іншим, центральним або регіональним органом, якщо це не передбачене законом.
          Отже, публічний інтерес на муніципальному рівні - це визнаний державою, закріплений у законодавстві про місцеве самоврядування інтерес територіальної громади (їх об`єднання), задоволення якого служить умовою і гарантією її існування і розвитку.
            За органами місцевого самоврядування, в свою чергу, згідно із  статтею 143 Конституції України, закріплено обов`язок вирішення питань, віднесених законом до їх компетенції. Зокрема, ч. 1  ст. 18 Закону № 280/97-ВР  визначено, що відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на договірній і податковій основі та на засадах підконтрольності у межах повноважень, наданих органам місцевого самоврядування законом.
            Органом, який здійснює самоврядні функції контролю щодо дотримання вимог земельного законодавства, є Департамент комунальної власності     відповідно до частини першої  ст. 11 Закону № 280/97-ВР.  
          Перелік відповідних окремих повноважень Департаменту комунальної власності  встановлено  статтею 33 Закону № 280/97-ВР,  статтею 189 Земельного кодексу України, Положенням про Департамент територіального контролю Харківської міської ради, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 20.11.2015  року № 7/15.
Так, відповідно до  статті 189 Земельного кодексу України  та  статті 20 Закону № 962-IV  самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.
Згідно п.п.1 пункту б) частини 1  статті 33 Закону № 280/97-ВР,  до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.
Згідно пункту 2.2 Положення про Департамент територіального контролю Харківської міської ради (до рішення 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.11.2015  року № 7/15 «Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 7 скликання» в редакції рішення 25 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 27.02.2019  року №  1454/19) (далі - Положення), основними завданнями Департаменту є здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, забезпечення виконання повноважень з питань державного архітектурно-будівельного контролю, вжиття заходів із виявлення та звільнення території м. Харкова від незаконно (самовільно) розміщених об`єктів, реалізація повноважень щодо контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, розміщенням, функціонуванням та обладнанням майданчиків для паркування (а.с. 56 -66).
На підставі п. 3.1.1. вказаного Положення Департамент відповідно до покладених на нього функцій та завдань здійснює самоврядний контроль за використанням та охороною земель комунальної власності територіальної громади міста Харкова, а також за додержанням юридичними та фізичними особами земельного законодавства.
Пунктами 3.2.1. та 3.2.2. Положення встановлено, що Департамент має право обстежувати земельні ділянки комунальної форми власності міста Харкова з метою здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів, а також при підготовці рішень про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу (об`єднання) земельних ділянок, про передачу у власність та користування, при оформленні угод щодо оренди землі, продажу земельних ділянок, актів приймання-передачі земельних ділянок, під час проведення інвентаризації земель комунальної власності територіальної громади міста Харкова, при розгляді матеріалів з питань збереження об`єктів самочинного будівництва за вмотивованими запитами виконавчих органів Харківської міської ради та в інших випадках відповідно до покладених на Департамент повноважень.
За результатами заходів самоврядного контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів складати акти обстеження земельних ділянок та об`єктів благоустрою. Виносити приписи про усунення порушень у сфері благоустрою. Надавати висновки про погодження або відмову в погодженні повернення заявнику об`єктів, визначених у п. 5.10.2 Правил благоустрою території міста Харкова.                    
          Із вищенаведених нормативно правових актів випливає, що Департамент територіального контролю Харківської міської ради наділений правом здійснювати самоврядний контроль за використанням та охороною земель комунальної власності та складати відповідні акти за результатами проведеного обстеження.
          Колегія суддів зазначає, що предметом спірного самоврядного контролю була не господарська діяльність позивача, а виключно земельна ділянка, яка є власністю територіальної громади, контроль за використанням якої у сфері публічних відносин покладений на відповідний Департамент.
          За таких обставин, колегія суддів не приймає твердження представника позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин приписів  Закону України від 05.04.2007 року  № 877-V  "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності"  (далі – Закон № 877-V).
Відповідно до  статті 16 Закону № 280/97-ВР,  органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.
            Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при обстеженні земельної ділянки та складанні за його результатами акту обстеження від 08.07.2020  року, відповідач здійснював реалізацію своїх повноважень та виконував функції, визначені  Земельним кодексом України,  Законом № 280/97-ВР  та вказаним вище Положенням, здійснюючи самоврядний контроль за додержанням вимог земельного законодавства, внаслідок якого був складений відповідний акт обстеження земельної ділянки від 08.07.2020  року, при цьому не порушив права та інтереси позивача.
            Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача, що відповідачем протиправно не було сповіщено ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» про проведення перевірки, оскільки відповідач проводив не перевірку, а здійснював самоврядний контроль за використанням земель, що за своєю суттю та процедурою проведення є різними заходами.
            Також, позивачем не вказано, нормою якого нормативно - правового акту передбачено обов`язок Департаменту територіального контролю ХМР долучати до здійснення самоврядного контролю за використанням земель та обстеження земельної ділянки осіб, які орендують таку земельну ділянку.
          Щодо протиправності дій відповідача щодо проведення заходів контролю земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Павлова Академіка. 165-В (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:002:0081), що, за твердженнями позивача, порушує його    права, колегія суддів зазначає наступне.
            Акт обстеження земельної ділянки, який складено за результатом    проведення заходів контролю щодо земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Павлова Академіка. 165-В -    це документ, у якому викладена інформація, що відображає ситуацію, яка реально склалась під час використання фізичними та юридичними особами земельних ділянок із зазначенням в них, у разі наявності, порушень вимог чинного законодавства.
          Отже,    акт обстеження земельної ділянки не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні  ст. 19 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Такий акт є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта (в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, або у випадку можливого використання такого акта, як доказу вчинення правопорушення при розгляді відповідного спору.
                    Обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер. Дії по складанню акта обстеження земельної ділянки та висновки, викладені у акті, не породжують обов`язкових юридичних наслідків та є висновками тільки контролюючого органу, зазначення яких в акті обстеження не суперечить чинному законодавству. Такі твердження акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта.
                    Таким чином, позивач фактично не погоджується з актом обстеження земельної ділянки,    що розташована за адресою: м. Харків, вул. Павлова Академіка. 165-В, який не вважається рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні  ст. 19 КАС України.
                    Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії Департаменту територіального контролю Харківської міської ради щодо здійснення заходу самоврядного контролю за використанням земельної ділянки (м. Харків, вул. Павлова Академіка. 165-В), за результатами чого складено акт обстеження земельної ділянки від 08.07.2020  року, не порушують прав позивача та не зумовлюють виникнення для нього будь - яких негативних наслідків.
Частиною 1  статті 2 КАС України  встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
                    Відповідно до ч. 1  ст. 6 КАС України  кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
                    Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач визначив підставою для визнання протиправними дій відповідача щодо обстеження земельної ділянки.
Проте, дії    відповідача по проведенню заходів    контролю щодо земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Павлова Академіка. 165-В (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:002:0081) та складання на підставі проведених заходів відповідного акту 08.07.2020  року не встановлювали, не змінювали та не припиняли у позивача прав та (або) обов`язків. Будь-яких рішень відповідачем на підставі складеного акту не приймалось.
Згідно частин 1, 2  статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, в ході розгляду справи не знайшов підтвердження факт порушення будь-яких прав ПрАТ «Концерн АВЕК та Ко» під час обстеження земельної ділянки по вул. Академіка Павлова, 165-В у м. Харкові.
Інші доводи та заперечення учасників справи означених висновків колегії суддів не спростовують.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№  4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Згідно з п. 2 ч. 1     ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Концерн АВЕК та Ко» залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 листопада  2020  року, - без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.  

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова	
Судді	   	А.О. Бегунц    С.С. Рєзнікова   	
          Постанова у повному обсязі складена і підписана 23 квітня  2021  року.