Ухвала
07 червня 2021 року
м. Київ
справа № 537/5675/17
провадження № 51-2814ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 , 
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Крюківського районного суду 
м. Кременчука від 15 січня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 
04 березня 2021 року щодо останнього, 
встановив:
Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на зазначені судові рішення щодо засудженого ОСОБА_5 .
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів дійшла висновку, що  її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким, відповідно, внесено зміни до КПК і визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд, при цьому припинено діяльність Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховного Суду України.
Однак, усупереч вимог КПК, захисник звернувся до суду касаційної інстанції 
з касаційною скаргою, яку адресував Верховному Суду України.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність 
чи необґрунтованість судового рішення.
Підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції визначено у ч. 1 ст. 438 КПК. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412–414 КПК. 
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК, що 
є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Захисник ставить питання про скасування оскаржених судових рішень з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону судами першої та апеляційної інстанцій.
Зокрема, стверджує про недопустимість висновків експертів №708 від 04 грудня 2017 року та №708.1 від 13 грудня 2017 року, № № 708.2, 344, 1330, 1331, 1332, 1333, 1334, 1335, однак зазначені твердження не обґрунтовує в контексті приписів статей 412, 
242-245 КПК у їх взаємозв`язку зі статтями 111 та 112 цього Кодексу.
Також, зазначає про недопустимість відеозапису з диска, протоколу перегляду від 
19 жовтня 2017 року та відеозапису проведення слідчого експерименту, при цьому не указує, чи заявлялися в суді першої інстанції стороною захисту відповідні клопотання про проведення технічної  експертизи відеозапису, про витребування у органу досудового розслідування первинних носіїв інформації та визнання таких доказів недопустимими, а також не обґрунтовує яких порушень норм процесуального закону припустився суд при їх оцінці.
Незгода з оцінкою доказів та надання їм власної оцінки не є предметом перегляду судом касаційної інстанції, оскільки, відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Крім того, захисник зазначає, що апеляційний суд, в недотримання процесуальних норм, констатував відповідність вироку суду першої інстанції вимогам статей 94, 370 КПК, при цьому не конкретизує недотримання яких саме норм процесуального права допустив суд апеляційної інстанції, з огляду на межі та порядок апеляційного перегляду, визначені в статтях 404, 405 КПК. Зокрема, не указує, з урахуванням приписів ч. 3 ст. 404 цього Кодексу, чи заявлялися стороною захисту клопотання про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, а також доказів, про дослідження яких учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, однак які не досліджувалися судом першої інстанції.
Також, ставлячи вимогу про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, захисник не наводить обґрунтування підстав, передбачених ст. 415 КПК.
Крім того, в недотримання приписів ч. 5 ст. 427 КПК, до касаційної скарги не додано копій оскаржених судових рішень.
Наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги 
і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк для усунення недоліків.
Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги – сім днів із дня її отримання. 
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                               ОСОБА_3