ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/2261/21	
                                                                      Суддя І інстанції – Голобутовський Р.З.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Мельника В.В.,     
за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційні скарги Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СП «АТАД К» про забезпечення позову у справі №160/2261/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СП «АТАД К» до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – Державне підприємство «Національні інформаційні системи, ОСОБА_1 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «СП «АТАД К» звернулось до суду з вищевказаним позовом, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 29.01.2021 року №359/5 «Про задоволення скарги» в повному обсязі.
Крім того, позивач 16 лютого 2021 року подав до Дніпропетровського окружного адміністративного суду клопотання про забезпечення позову, в якому просив:
- зупинити дію наказу Міністерства юстиції України від 29.01.2021 року №359/5 «Про задоволення скарги» до вирішення спору по суті;
- заборонити Міністерству юстиції України, а також будь-яким державним реєстраторам скасовувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційні дії від 17.12.2020 року №1000681070016024968 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», від 18.12.2020 року №1000681070017024968 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», №1000681810018024968 «Державне реєстрація переходу юридичної особи на діяльність на підставі власного установчого документа або модельного статуту особу», №1000681810018024968 «Корегування», проведені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «СП «АТАД К», ідентифікаційний код юридичної особи 22009018, на підставі наказу Міністерства юстиції України від 29.01.2021 року №359/5 до вирішення спору по суті.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СП «АТАД К» про забезпечення позову задоволено.
Зупинено дію наказу Міністерства юстиції України від 29.01.2021 року №359/5 «Про задоволення скарги» до вирішення спору по суті.
Заборонити Міністерству юстиції України, а також будь-яким державним реєстраторам скасовувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців  та громадських формувань реєстраційні дії від  17.12.2020 року №1000681070016024968 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», від 18.12.2020 року №1000681070017024968 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», №1000681810018024968 «Державна реєстрація переходу юридичної особи на діяльність на підставі власного установчого документа або модельного статуту особу», №1000681810018024968 «Корегування», проведені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «СП «АТАД К» (код ЄДРПОУ 22009018), на підставі наказу Міністерства юстиції України від 29.01.2021 року №359/5 до вирішення спору по суті.
Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, Міністерство юстиції України та ОСОБА_1 подали апеляційні скарги, в якій просять її скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні зави про забезпечення позову відмовити.
Апеляційні скарги фактично зводяться до того, що позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних права або інтересів. Вказують на те, забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України фактично є вирішенням позову наперед, що є неприпустимим.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Міністерства юстиції України підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, інші сторони до суду не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.
При цьому неявка представника ТОВ «СП «АТАД К» в судове засідання через погане самопочуття без надання доказів знаходження його на лікарняному не може бути підставою для відкладення судового засідання.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Частиною першою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися  до суду;   або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може, бути забезпечено, крім іншого, шляхом: зупиненням дії індивідуального акту або нормативно-правового акту; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.
Слід зазначити, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:
- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;
- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;
- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;
- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Саме таку правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 826/8556/17, від 25.04.2019 року у справі № 826/10936/18, від 19 травня 2021 року у справі № 640/17492/20.
За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту.
Метою його запровадження та гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за умови існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Доведення наявності зазначених підстав (або однієї з них), з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.
З цього випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для такого забезпечення позову.
При цьому, аналізу положень п. 2 ч. 2 ст. 150 КАС України надає підстави для висновку, що особа, яка звертається із заявою про забезпечення позову повинна довести, яким чином оскаржуваним нормативно-правовим актом порушуються її права, тобто вказати на безпосередні, конкретні права, які мають бути реальними та індивідуально вираженими.
При цьому, посилання особи на можливе порушення її прав в майбутньому, не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову за викладених позивачем доводів та обставин цієї справи.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 826/14303/18.
Так, предметом спору у даній справі є визнання протиправними та скасування наказу Міністерства юстиції України від 29.01.2021 року №359/5 «Про задоволення скарги» в повному обсязі.
Судом встановлено, що підставою для винесення такого наказу слугували порушення, допущені приватним нотаріусом Сазоновою О.М. при проведенні реєстраційних дій відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «СП «АТАД К», що мали наслідком порушення прав ОСОБА_1 , і такі порушення слугують підставою для анулювання приватному нотаріусу Сазоновій О.М. доступу до ЄДР.
Відтак, забезпечення позову шляхом зупинення дії зазначеного наказу, матиме наслідком надання до вирішення справи по суті законної сили реєстраційним діям, вчиненим приватним нотаріусом Сазоновою О.М. відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «СП «АТАД К».
При цьому, якщо за результатами розгляду справи по суті буде прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, то, зокрема,  правомірність подальших реєстраційних дій приватного нотаріуса Сазовної О.М.  вчинених відносно інших осіб, під час дії заходів забезпечення, можуть бути поставлені під обґрунтований сумнів.
Натомість, у випадку, якщо за результатами розгляду адміністративної справи буде прийнято рішення про скасування оскаржуваного наказу, вчиненні приватним нотаріусом Сазоновою О.М. реєстраційні дії відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «СП «АТАД К» обґрунтовано будуть законними.
Таким чином, в разі ухвалення рішення на користь позивача, невжиття заходів забезпечення позову в даному не ускладнить виконання такого рішення та не стане на заваді ефективності судового захисту.
Натомість, забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України призведе до вирішення позовних вимог наперед, що є неприпустимим і призведе до порушень прав та охоронюваних законом інтересів як осіб, які є сторонами у справі, так і осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Таким чином, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості задоволення заяви про забезпечення адміністративного позову.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції скасувати та в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.
Керуючись ст. 150, ст. 243, ст.308, ст. 310, ст.  312, ст. 320 КАС України суд, - 
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року - скасувати.
В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «СП «АТАД К»  про забезпечення адміністративного позову – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
В повному обсязі постанова складена 04 червня 2021 року.

Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник