ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року	Львів	Справа № 380/8408/20 пров. № А/857/4826/21	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Носа С. П.,
суддів –                                                            Кухтея Р. В., Шевчук С.М.;
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року у справі № 380/8408/20(головуючий суддя Сподарик Н. І., м. Львів) за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

                                                       ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2020 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву Головного управління ДПС у Львівській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 простягнення в користь бюджету податкового боргу в розмірі 6776,54 грн.
В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що уФОП ОСОБА_1 обліковується податковий борг перед бюджетом, який складається із сум податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб. Вказана заборгованість згідно карток особових рахунків та довідки про заборгованість від 23.07.2020 №6071/9/51-08 складає 6776,54 грн., а саме: основний платіж – 2927,41 грн. та пеня у розмірі 3849,13 грн. Податковий органнадсилав ФОП ОСОБА_1 податкову вимогу №12-47-23 від 08.02.2016, яка належно йому вручена,однаквідповідач у встановлені законом строки не сплатив заборгованість, а тому вона набула статусу податкового боргу. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 рокупозов задоволено повністю. Стягнуто до бюджету кошти з фізичної особи- ОСОБА_2 в розмірі 6776 грн. 54 коп.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем – Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що ФОП ОСОБА_1 не має податкового боргу по податку на доходи фізичних осіб, адже сплатив такий борг платіжними дорученнями №12 від 14.02.2020 та № 348 від 06.02.2019. Крім того, апелянт зазначив, що податкова вимога датована 2016 роком, однак борг виник лише 2019 році. Обидві суми заборгованості не могли виникнути в 2019 році, адже податкова декларація подається раз на рік. Якщо пеня була нарахована до закінчення строків давності, визначених п.102.1 ст.102 ПК України, то станом на 2020 такий борг мав бути анульований як безнадійний.
Позивачем в суді апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу, в якому висловлено прохання апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів зробила висновок, що апеляційну скаргу необхіднозалишити без задоволення, а оскаржуване рішення – залишити без змінз таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом першої інстанції встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 23.01.2019 за №2415017000009609. Місцепроживання та податкова адреса фізичної особи – ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 .
Згідно довідки про податкову заборгованість ФОП ОСОБА_1 від 23.07.2020 №6071/9/51-08, станом на 22.07.2020податкова заборгованість відповідача становить 6776,54 грн.
Вказаний податковий борг виник внаслідок несплати самостійно задекларованих сум з податку на доходи фізичних осіб, а саме:податкова декларація з податків на доходи фізичних осіб від 31.01.2019 на суму 991,26 грн.;податкова декларація з податків на доходи фізичних осіб від 06.02.2019 на суму 1926,15 грн.;пеня у розмірі 3849,13 грн.
Головним управлінням ДПС у Львівській областінадісланозасобами поштового зв`язкуфізичній особі– ОСОБА_3 податкову вимогу №1247-23 від 08.02.2016 за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.
Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі – ПК України) встановлює, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. 
Згідно пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Пунктом 58.3 статті 58 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Статтею 42 ПК України передбачено, що  документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. 
Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Пункт 95.1 статті 95 ПК України встановлює, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Пунктом 95.2 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Виходячи з наведеного вище, податковий борг – сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений ПК України строк.
Нормами Податкового кодексу України встановлено порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетом та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган для стягнення податкового боргу.
Орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
З матеріалів справи видно, що 08.02.2016Головним управлінням ДФС у Львівській областівинесено податкову вимогу форми «Ф» №1247-23, згідно якої загальна сума податкового боргу ФОП ОСОБА_1 складає 3935,14 грн.Дану податкову вимогунадіслано ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9). Аналогічна адреса ОСОБА_1 зазначена у витягу з ЄДРЮО, ФОП та громадських формувань.
Як уже зазначалось вище, відповідно до статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Податкова вимога№1247-23 від 08.02.2016 ОСОБА_1 оскаржена не була, а відтак податкові зобов`язання, визначені у цій податковій вимозі, набули статусу узгоджених. У зв`язку з несплатою податкових зобов`язань в добровільному порядку вони набули статусу податкового боргу.
Таким чином, враховуючи наявність податкового боргу у ФОП ОСОБА_1 , що підтверджено матеріалами справи, а також враховуючи дотримання контролюючим органом порядку стягнення боргу (ФОП ОСОБА_1 направлено податкову вимогу), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ФОП ОСОБА_1 боргу.
Щодотвердження апелянта про сплату ним податкових зобов`язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб платіжними дорученнями №12 від 14.02.2020 та № 348 від 06.02.2019, то з цього приводу апеляційний суд зазначає, що відповідно до п.4 ст.308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Платіжні доручення №12 від 14.02.2020 та № 348 від 06.02.2019 були відсутні в матеріалах справи на момент прийняття судом першої інстанції оскарженого рішення. Неподання вказаних платіжних доручень мотивовано апелянтом тим, що відповідач був непоінформований про судовий позов в даній справі, однак в матеріалах справи наявне поштове повернення ухвали про відкриття провадження у справі Львівського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання». Вказане відправлення здійснено за адресою: АДРЕСА_1 . Дана адреса зазначена як поштова адреса самим апелянтом в апеляційній скарзі.
Відповідно до ч.11 ст.126 КАС Україниу разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Таким чином, суд апеляційної інстанції не надає оцінки платіжним дорученням №12 від 14.02.2020 та № 348 від 06.02.2019, оскільки такі були відсутні в матеріалах справи на момент прийняття судом першої інстанції оскарженого рішення та відсутні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від відповідача.
Щодо твердження апелянта про виникнення спірного податкового боргу саме у 2019 році, а формування надісланої йому податкової вимоги №1247-23 ще в 2016 році, то з цього приводу колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Таким чином, оскільки сума податкового боргу згідно податкової вимоги №1247-23 від 08.02.2016 не була сплачена ФОП ОСОБА_1 , в податкового органу не було обов`язку повторного направлення йому нової податкової вимоги після виникнення нових податкових зобов`язань саме у 2019 році.
За таких обставин, колегія суддів Восьмого апеляційногоадміністративного суду вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241, 250, 308, 311, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року у справі № 380/8408/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук