ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/14164/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Каракашьян С.К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  31 травня 2021 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого-судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., за участю секретаря - Рейтаровської О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Про Едюкейшн Груп" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року в справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Про Едюкейшн Груп" до Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Про Едюкейшн Груп" (далі - ТОВ "Про Едюкейшн Груп", позивач) з адміністративним позовом до Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві (далі - РСЦ МВС в м. Києві, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, в якому просило:
- визнати протиправним рішення РСЦ МВС в м. Києві, щодо відмови у погодженні робочих планів і програм поданих ТОВ «ПЕГ»; 
- зобов`язати РСЦ МВС в м. Києві розглянути заяву про перевірку та погодження робочих програм і планів з підготовки водіїв транспортних засобів з додатками, відповідно до вимог чинного законодавства.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність відмови відповідача у погодженні робочих планів і програм, поданих позивачем, оскільки їхня перевірка на відповідність Типовій навчальній програмі вимогами чинного законодавства не передбачена.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2021 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
На думку апелянта суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Позивач, зокрема зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що лист відповідача, яким він повідомив ТОВ "Про Едюкейшн Груп" про відмову у погодженні робочих програм і планів з підготовки водіїв транспортних засобів (далі також - робочі програми) не є актом індивідуальної дії оскільки не впливає на права та обов`язки позивача.
Так, позивач наголошує, що лист РСЦ МВС в м. Києві від 11.03.2020 відповідає усім необхідним ознакам, які притаманні акту індивідуальної дії, оскільки ним повідомлено позивача про прийняте відповідачем рішення, за наслідками розгляду заяви про погодження робочих програм і планів з підготовки водіїв.
Указане рішення відповідача впливає на права позивача, оскільки зобов`язує його повторно звертатися із такою заявою до РСЦ МВС в м. Києві.
Водночас звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначав, що не погоджується з правомірністю прийняття відповідачем відмови у погодженні робочих програм і планів з підготовки водіїв, обґрунтовуючи це тим, що така відмова суперечить вимогам чинного законодавства.
Крім того, скаржник зауважує, що положеннями інструкції, яка регулює правовідносини з приводу затвердження указаних програм передбачено, що у випадку відмови у погодженні РСЦ МВС письмово повідомляє заявника про таку відмову із зазначенням вичерпних зауважень до змісту робочих програм.
Утім апелянт стверджує, що оскаржувана ним відмова не містить вичерпних зауважень до змісту робочих програм, оскільки, відмовляючи у задоволенні заяви, відповідач зазначив лише про невідповідність робочих програм вимогам Типової навчальної програми підготовки та перепідготовки водіїв транспортних засобів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2020 №229.
Таким чином, рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень не відповідає критеріям обґрунтованості, з огляду на те, що не містить належного обґрунтування підстав для його прийняття.
Разом з тим, суд першої інстанції під час вирішення справи по суті зазначеного не врахував, у зв`язку з чим ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ТОВ «Про Едюкейшн Груп» 26.02.2020 звернулось до РСЦ МВС в м. Києві із заявою № 10 від 10.02.2020 р. про здійснення перевірки робочих програм і планів з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та їх погодження. 
Листом від 11.03.2020 №31/26-20996 РСЦ МВС в м. Києві проінформовано, що робочі навчальні Програми і плани не відповідають вимогам Типової навчальної програми підготовки та перепідготовки водіїв транспортних засобів затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 2 березня 2010 року. Повідомлено, що заклад, що здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів має право повторно звернутися до РСЦ МВС в м. Києві для погодження документів, після усунення недоліків.
Уважаючи дії відповідача щодо непогодження робочих планів і програм неправомірними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана позивачем відмова, викладена у листі відповідача від 11.03.2020, не є актом індивідуальної дії, тобто рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, носить лише інформативний характер і не впливає на права та обов`язки позивача, а тому не є предметом публічно-правового спору. 
Крім того РСЦ МВС в м. Києві станом на день звернення позивача до суду, на підставі поданої нової робочої програми прийнято рішення про державну акредитацію закладу ТОВ «Про Едюкейшен Груп» та видано сертифікат Серії МВС №001999 від 29.05.2020. 
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом статті 15 Закону України від 30.06.1993 №3353-ХІІ "Про дорожній рух" (далі - Закон №3353-ХІІ) Міністерство внутрішніх справ України створює та веде реєстр закладів, які здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та здійснює державний контроль за додержанням ними вимог законодавства у цій сфері. 
Основною формою державного контролю у сфері безпеки дорожнього руху за діяльністю закладів незалежно від форми власності і підпорядкування є державна акредитація закладу та атестація його викладачів, яка проводиться не рідше одного разу на п`ять років у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку державної акредитації закладів, що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та атестації їх спеціалістів №490, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 №490 (далі - Порядок №490), цей Порядок визначає процедуру державної акредитації закладів незалежно від форми власності та їх філій, що проводитимуть підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (далі - заклад), та атестації їх спеціалістів.
За змістом пункту 7 Порядку №490 державна акредитація закладу проводиться комісією, склад якої призначається регіональним сервісним центром МВС. До складу акредитаційної комісії залучаються представники місцевих органів управління освітою та територіальних органів Держпраці. Положення про акредитаційну комісію затверджує МВС.
Відповідно до вимог пункту 8 Порядку №490 для державної акредитації заклад подає до Головного сервісного центру МВС: заяву; засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують право закладу на користування транспортними засобами, приміщеннями, спорудами та/або земельними ділянками для підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв; відомості про склад спеціалістів закладу, копії документів про їх освіту, кваліфікацію, атестацію, а також відомості про матеріально-технічну базу закладу; робочі програми і плани з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв; висновок про матеріально-технічну базу закладу та її відповідність визначеним вимогам, затверджений керівником територіального сервісного центру МВС за місцезнаходженням закладу; копії його установчих документів, завірені в установленому порядку.
Пунктом 9 Порядку №490 установлено, що за результатами аналізу поданих відповідно до пунктів 8, 8-1 цього Порядку документів акредитаційна комісія приймає в місячний строк з дня їх реєстрації рішення про державну акредитацію закладу або про відмову в його акредитації. 
Акредитованому закладові видається сертифікат за зразком згідно з додатком 1 протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення або вмотивована відмова в акредитації у письмовій формі. Сертифікат про державну акредитацію видається безстроково. 
Водночас положеннями пункту 13 Порядку №490 передбачено випадки коли приймається рішення про відмову в державній акредитації закладу. 
Так, рішення про відмову в державній акредитації закладу акредитаційною комісією приймається у разі, коли: стан його матеріально-технічної бази та чисельність спеціалістів не дають змогу виконати робочі програми і плани з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв; для державної акредитації подано неповний перелік документів, передбачених пунктами 8, 8-1 цього Порядку, або в них виявлено недостовірні відомості; у ході розгляду поданих для державної акредитації документів установлено факт одночасного використання матеріально-технічної бази (її частини) або одночасної роботи спеціаліста в кількох закладах в обсягах, що унеможливлюють виконання робочих програм і планів з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв. 
Рішення про відмову в державній акредитації закладу, тимчасове припинення дії сертифіката про державну акредитацію закладу, анулювання такого сертифіката може бути оскаржено до Головного сервісного центру МВС протягом місяця з дня його прийняття.
Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що на регіональні сервісні центри МВС відповідно до вимог Закону №3353-ХІІ та Порядку №490 покладено завдання щодо акредитації закладів, які здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів за результатами якої вони видають акредитованому закладу сертифікат про державну акредитацію.
У свою чергу відповідні заклади, які мають намір отримати сертифікат про державну акредитацію зобов`язані звернутися до сервісного центру МВС із заявою та надати, передбачені пунктом 8 Порядку №490 документи, зокрема робочі програми і плани з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв.
Наказом МВС України №115 від 18.02.2016, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.03.2016 за №322/28452 затверджено Положення про акредитаційну комісію з державної акредитації закладів, що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (далі - Положення №115).
Згідно з пунктами 2-4 розділу I Положення №115 акредитаційна комісія є постійно діючим колегіальним органом, що створений регіональним сервісним центром МВС. 
Така комісія створюється з метою проведення державної акредитації закладів (юридичних осіб (їх філій та інших відокремлених підрозділів) або фізичних осіб - підприємців), що проводитимуть підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів.
У своїй діяльності акредитаційна комісія керується Конституцією, законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами МВС, а також цим Положенням.
До основних завдань акредитаційної комісії належить визначення: стану матеріально-технічної бази закладу; рівня організації та проведення підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів та професійного рівня спеціалістів; дотримання закладом вимог законодавства у сфері підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів(пункт 1 розділу II Положення №115).
Відповідно до розділу ІІІ Положення №115, до повноважень акредитаційної комісії належать: розгляд заяв і матеріалів та прийняття рішення про державну акредитацію закладу з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів відповідних категорій або відмову в акредитації; видача сертифіката про державну акредитацію закладу; видача дубліката сертифіката про державну акредитацію закладу; здійснення аналізу якості проведення закладом підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів шляхом звірки інформації, наявної в базах даних, якими користуються територіальні органи з надання сервісних послуг МВС, а також відкритої інформації, що міститься в державних реєстрах та базах даних, з поданими суб`єктами господарювання документами; розгляд заяв і матеріалів про зміну матеріально-технічної бази закладу або складу його спеціалістів; тимчасове припинення дії сертифіката про державну акредитацію; анулювання сертифіката про державну акредитацію.
Згідно із розділом ІV Положення, основною формою роботи акредитаційної комісії є засідання, що проводяться за рішенням голови комісії не рідше ніж один раз на місяць. Розгляд заяв та матеріалів з питань державної акредитації закладів, зміни їх матеріально-технічної бази, а також тимчасового припинення дії сертифіката про державну акредитацію або його анулювання акредитаційна комісія здійснює протягом одного місяця з дня їх реєстрації. 
Рішення акредитаційної комісії приймаються відкритим поіменним голосуванням та відображаються у протоколах відповідних засідань. Засідання акредитаційної комісії є повноважним, якщо в ньому бере участь не менше 2/3 її членів. Результати голосування визначаються простою більшістю голосів присутніх членів.
Пунктом 8 розділу ІV Положення передбачено, що результати засідання акредитаційної комісії оформляються протоколом, який підписують голова та секретар акредитаційної комісії. Рішення акредитаційної комісії затверджується наказом РСЦ МВС.
З аналізу зазначеного вбачається що акредитаційна комісія за результатами розгляду заяви і матеріалів приймає одне з передбачених розділом ІІІ Положення №115 рішень про державну акредитацію закладу відмову в акредитації. Таке рішення приймається відкритим поіменним голосуванням на відповідному засіданні акредитаційної комісії результати якого оформлюється протоколом, підписується головою та секретарем акредитаційної комісії і затверджується наказом РСЦ МВС.
Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню відповідача, викладеному у листі від 11.03.2020 суд першої інстанції виходив з того, що воно не відповідає визначеному переліку можливих рішень, які суб`єкт владних повноважень може прийняти за результатами розгляду заяви про проведення державної акредитації, у зв`язку із чим носить лише інформаційних характер і не може впливати на права позивача.
Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач звернувся до суду із вимогою скасувати не рішення суб`єкта владних повноважень, а саме акредитаційної комісії, а із вимогою скасувати лист, що має інформативний характер.
Разом з тим колегія суддів із зазначеними висновками суду першої інстанції погодитися не може з огляду на таке.
Наказом МВС України від 07.12.2009 року №515, затверджено Інструкцію про порядок організації роботи територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ України щодо державної акредитації закладів, які проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та атестації їх спеціалістів (далі - Інструкція №515).
Згідно з пунктами 2 та 3 розділу ІІ Інструкції №515, під час підготовки документів для подання на державну акредитацію заклад звертається до РСЦ МВС за його місцезнаходженням із заявою про перевірку та погодження (якщо немає зауважень) робочих програм і планів з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів згідно з формою, наведеною в додатку 1 до цієї Інструкції.
Розгляд такої заяви здійснюється у строк не більше ніж 10 робочих днів. 
Якщо подані робочі програми або плани з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів не відповідають Вимогам, РСЦ МВС у встановлені цією Інструкцією строки письмово повідомляє заклад про відмову в їх погодженні із зазначенням вичерпних зауважень до їх змісту. Подані програми та плани в такому разі не повертаються, а зберігаються в РСЦ МВС разом із заявою закладу. Після усунення невідповідностей заклад має право в установленому цією Інструкцією порядку повторно звернутися до РСЦ МВС для погодження документів.
Зазначені норми права дають підстави для висновку, що перед зверненням до сервісного центру МВС із заявою про видачу сертифіката про державну акредитацію відповідний заклад повинен звернутися до РСЦ МВС за його місцезнаходженням із заявою про перевірку та погодження робочих програм і планів з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів згідно з формою, наведеною в додатку 1 до Інструкції №515.
Колегія суддів звертає увагу, що зазначені робочі програми входять до переліку обов`язкових документів, які подаються до головного сервісного центру МВС разом із заявою про проведення державної акредитації та відсутність яких, відповідно до пункту 13 Порядку №490 є підставою для прийняття рішення про відмову в державній акредитації.
Тобто звернення із заявою про погодження робочих програм є своєрідним початковим та обов`язковим етапом підготовки документів у процедурі звернення до ГСЦ МВС із заявою про державну акредитацію закладу.
Аналізуючи зазначене очевидним є те, що у випадку відсутності погодження РСЦ МВС робочих планів, яке в силу пункту 2 розділу ІІ Інструкції №515 є обов`язковим, зазначене буде підставою для відмови Головним сервісним центром МВС у державній акредитації такого закладу на підставі пункту 13 Порядку №490.
Таким чином, у разі відсутності цього погодження заклад не зможе звернутися до Головного сервісного центру МВС із заявою та отримати державну акредитацію.
Указане спростовує висновки суду першої інстанції стосовно того, що відмова відповідача викладена в листі від 11.03.2020 №31/26-20996 носить інформаційний характер та не порушує права позивача.
Як убачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою від 10.02.2020 №4 у якій просив РСЦ МВС у м. Києві здійснити перевірку робочих програм і планів підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів ТОВ «Про Едюкейшн Груп» та погодити їх.
Тобто звернення позивача до відповідача відбулося на підставі пункту 2 розділу ІІ Інструкції№515 з метою отримання погодження робочих програм на етапі підготовки до подачі документів на державну акредитацію, а не під час звернення із заявою державну акредитацію відповідно до пункту 8 Порядку №490.
Таким чином, предметом спору у цій справі є правомірність рішення відповідача про відмову у погодженні робочих програм, а не відмову у державній акредитації.
Суд першої інстанції, обґрунтовуючи відмову у задоволенні позовних вимог, безпідставно посилався на положення Порядку №490, які регулюють процедуру розгляду заяви про державну реєстрацію та поданих з нею документів і передбачають підстави для відмови в її проведенні.
У цьому випадку суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що оскаржуване рішення жодним чином не впливає на права позивача, помилково ототожнивши процедуру розгляду заяви про державну акредитацію відповідно до Порядку №490 із процедурою розгляду питання про перевірку і погодження робочої програми згідно з Інструкцією №515. 
Що стосується надання оцінки правомірності прийняття відповідачем відмови у погодженні робочої програми, викладеної в листі від 11.03.2020 №31/26-20996, колегія суддів уважає за необхідне зазначити наступне.
За змістом частин першої та другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Отже, адміністративний суд розглядаючи публічно-правовий спір перевіряє рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність його вимогам частини другої статті 2 КАС України, зокрема на предмет того, чи прийняте воно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин.
З положень пункту 3 розділу ІІ Інструкції №515 убачається, що у рішенні про відмову в погодженні робочих програм або планів з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів обов`язково повинні зазначатися вичерпні зауваження до їхнього змісту, які й стали підставою для такої відмови.
Тобто за результати розгляду заяви заклад, отримавши відмову в погодженні навчальної програми повинен знати про конкретні, виявлені РСЦ МВС недоліки поданих документів та мати змогу зрозуміти, які саме дії необхідно вчинити з метою отримання погодження такої програми.
Колегія суддів звертає увагу, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії як актів правозастосування, є їхня обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав прийняття (фактичних і юридичних) таких актів, а також переконливих і зрозумілих мотивів їхнього прийняття. 
Як убачається зі змісту оскаржуваного рішення, викладеного в листі від 11.03.2020 №31/26-20996 РСЦ МВС в м. Києві проінформовано позивача, що робочі навчальні Програми і плани не відповідають вимогам Типової навчальної програми підготовки та перепідготовки водіїв транспортних засобів затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 2 березня 2010 року. Також повідомлено, що заклад, що здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів має право повторно звернутися до РСЦ МВС в м. Києві для погодження документів, після усунення недоліків.
Системний аналіз зазначеного дає змогу дійти висновку, що з метою виконання вимоги щодо обґрунтованості спірного рішення відповідачеві не достатньо вказати у його змісті на факт наявності недоліків у навчальних програмах поданих позивачем.
Поряд з цим, зазначивши у рішенні про можливість повторного звернення із заявою про погодження програми підготовки після усунення недоліків, відповідач не конкретизував, які саме недоліки ним були виявлені, не указав, яких саме заходів має вжити позивач з метою приведення поданої програми у відповідність, що свідчить про його нечіткість та невизначеність.
Можливість усунення виявлених недоліків прямо залежить від чіткого визначення суб`єктом владних повноважень конкретного заходу (варіанта поведінки), яких слід вжити закладу для усунення виявлених недоліків навчальної програми.
У протилежному випадку відсутність належного обґрунтування причин відмови у погодженні робочих програм, а саме не зазначення вичерпних зауважень до їхнього змісту суттєво ускладнює та може призвести до виникнення труднощів пов`язаних з усуненням недоліків такої програми під час повторного звернення.
Указане може призвести до необхідності неодноразового звернення за погодженням програми із такою заявою.
Ураховуючи зазначене, колегія суддів констатує, що оскаржуване позивачем рішення про відмову у погодженні навчальних програм не відповідає критеріям обґрунтованості та вимогам пункту 3 розділу ІІ Інструкції №515 у зв`язку із чим є протиправним.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною відмови у погодженні робочих планів і програм поданих ТОВ "Про Едюкейшн Груп".
Водночас колегія суддів бере до уваги встановлений судом першої інстанції факт отримання позивачем сертифікату Серії МВС №001999 від 29.05.2020 відповідно до рішення РСЦ МВС в м. Києві про державну акредитацію закладу ТОВ «Про Едюкейшен Груп».
А тому не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідач повторно розглянути заяву позивача з дотримання вимог чинного законодавства під час її розгляду.
Відповідно до статті 242 КАС України Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Водночас суд першої інстанції під час розгляду цієї справи вказаного дотримався не в повній мірі, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, яке підлягає скасуванню. 
За правилами статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. 
Відповідно до частини другої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Ураховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних.
Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Про Едюкейшн Груп" задовольнити частково. 
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним рішенням Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві щодо відмови у погодженні робочих планів і програм поданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Про Едюкейшн Груп" на підставі заяви № 4 від 10.02.2020 р.
В іншій частині позову відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та в силу частини 5 статті 328 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                  І.О.Лічевецький 

         суддя                                                             В.П.Мельничук 

         суддя                                                             О.М.Оксененко