ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року	Львів	Справа № 140/12408/20 пров. № А/857/4828/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Довгої О.І., Шавеля Р.М.,
за участю секретаря                    Мельничук Б.Б.,
представника відповідача      Кундельський В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року (ухвалене головуючим – суддею Валюх В.М. о 10 год. 34 хв. у м. Луцьк) у справі № 140/12408/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

                                                        ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що у зв`язку із тривалим розглядом апеляційної скарги у справі № 140/2625/18 виникла правова колізія: з однієї сторони первинне рішення про поновлення особи було скасоване, проте на момент скасування існувало рішення у справі № 140/3180/19, згідно з яким ОСОБА_1 поновлено на займаній посаді. Проте, наказ № 239 о/с «По особовому складу» є необґрунтованим та суперечить нормам ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII). Залишається незрозумілою і підстава звільнення позивача. Крім цього, незаконним звільненням позивачу заподіяна моральна шкода, яку позивач оцінює у 10000,00 грн.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 в задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваним наказом Департаменту ВБ НПУ від 24.07.2020 № 239 о/с «По особовому складу» скасовано наказ Департаменту ВБ НПУ від 23.05.2019 № 98 о/с «По особовому складу», який був виданий саме на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 у справі № 140/2625/18, яке в подальшому у частині поновлення позивача на посаді скасоване постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі № 140/2625/18. Тобто, наказом Департаменту ВБ НПУ від 24.07.2020 № 239 о/с «По особовому складу» сторони повернуто у попередній стан, який існував до ухвалення рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 у справі № 140/2625/18 (а саме, позивач не перебував на службі в поліції у зв`язку із його правомірним звільненням з 31.08.2018). 
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність винесення оскаржуваного наказу Департаменту ВБ НПУ від 24.07.2020 № 239 о/с «По особовому складу», прийнятого у зв`язку набранням законної сили постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі № 140/2625/18, внаслідок чого відпали правові підстави для поновлення ОСОБА_1 з 01.09.2018 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Волинського управління Департаменту ВБ НПУ на підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 у справі № 140/2625/18. 
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що під час винесення рішення судом першої інстанції було залишено поза увагою те, що оспорюваним наказом та порядком його прийняття було створено штучна перешкода для належного виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2020 у справі № 140/3180/19 про поновлення ОСОБА_1 , що є порушенням Конституційного принципу щодо обов`язковості судового рішення та принципу поваги до остаточного рішення. При цьому вважає, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Апелянт в судове засідання на виклик суду не з`явився, явку уповноваженої особи не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що позивач проходив службу в поліції на посаді заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Волинського управління Департаменту ВБ НПУ.
Пунктом 1 наказу Департаменту ВБ НПУ від 28.08.2018 № 399 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Волинського управління ДВБ» за неналежне виконання функціональних обов`язків, особисту недисциплінованість, порушення службової дисципліни, вимог пунктів 2, 3 частини першої статті 2, статті 3, частини першої статті 8, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пунктів 1, 2, 3 та 5 частини першої статті 23 Закону № 580-VIII), статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», статей 1, 7 та 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, абзаців 1, 2, 5 пункту 1 розділу II, пункту 1, абзацу 1 пункту 3, абзацу 2 пункту 4 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, та пунктів 1, 6, 12 розділу І, пункту 2 розділу ІІ, пунктів 9, 11, 14 розділу ІІІ Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 09.11.2015 № 83, що виявилося в порушенні вимог антикорупційного законодавства України та нормативно-правових актів МВС і Національної поліції України з питань запобігання корупції та неухильного дотримання службової дисципліни і законності, невжитті заходів щодо запобігання та недопущення порушень вимог законодавства України підлеглим працівником, бездіяльності та невиконанні завдань, визначених статтею 1 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» та Законом № 580-VIII, щодо пошуку і фіксації фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб та груп, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, не забезпеченні належного функціонування та діяльності підпорядкованого підрозділу, неналежній організації його роботи та не забезпеченні ефективного виконання покладених на нього завдань, використанні службового становища в особистих інтересах (інтересах третіх осіб), вступі в неділові стосунки з гр. ОСОБА_2 , як наслідок повідомлення 12.07.2018 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, та обрання 13.07.2018 Печерським районним судом міста Києва запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що набуло суспільного резонансу, призвело до висвітлення в засобах масової інформації та мережі Інтернет, негативного впливу на формування громадської думки щодо стану правопорядку і діяльності як Департаменту, так і Національної поліції України в цілому, що завдає суттєвої шкоди авторитету установи на етапі її становлення та підриває довіру громадян до Національної поліції України, заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Волинського управління Департаменту ВБ НПУ полковника поліції ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції (т. 1, а. с. 149-153). З метою реалізації дисциплінарного наказу від 28.08.2018 № 399, Департаментом ВБ НПУ видано наказ від 28.08.2018 № 145 о/с «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції з 31.08.2018 за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини першої статті 77 Закону № 580-VIII (т.1, а.с. 154). Вказані накази були оскаржені у судовому порядку.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 (з урахуванням ухвали цього ж суду від 16.05.2019 про внесення виправлень у судове рішення) у справі № 140/2625/18 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту ВБ НПУ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Волинське управління Департаменту ВБ НПУ про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та моральної шкоди позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту ВБ НПУ від 28.08.2018 № 399 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Волинського управління ДВБ» в частині застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби, визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту ВБ НПУ від 28.08.2018 № 145 о/с в частині звільнення полковника поліції ОСОБА_1 - заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та загального контролю Волинського управління з 31.08.2018, поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та загального контролю Волинського управління з 01.09.2018, стягнуто з Департаменту ВБ НПУ на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.09.2018 по 02.05.2019 включно в сумі 67036, 56 грн, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено, рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення за один місяць в розмірі 8516, 86 грн виконується негайно (т.1, а.с. 156-164).
23.05.2019 наказом Департаменту ВБ НПУ № 98 о/с «По особовому складу», на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 у справі № 140/2625/18, скасовано наказ Департаменту ВБ НПУ від 28.08.2018 № 145 о/с у частині звільнення ОСОБА_1 та поновлено його з 01.09.2018 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Волинського управління Департаменту ВБ НПУ (т.1, а.с. 165).
В подальшому, 25.09.2019 наказом Департаменту ВБ НПУ № 587 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» (зі змінами, внесеними наказом Департаменту ВБ НПУ від 19.03.2020 №116) за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні пунктів 1, 2, 4, 5, 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, пунктів 1, 2, 6 частини першої статті 18, статті 64 Закону № 580-VIII, абзаців 1, 2, 12 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 10 розділу II посадових (функціональних) обов`язків, затверджених начальником Волинського управління полковником поліції Святченком В.М. від 12.06.2019, та внутрішнього розпорядку співробітників Волинського управління, затвердженого начальником Волинського управління полковником поліції Святченком В.М. від 07.12.2018, не інформуванні безпосереднього керівника про обставини, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, відсутності на службі без поважних причин більше трьох годин сумарно протягом робочого дня (прогул) 05.08.2019 у період часу з 12.00 до 13.00 та із 15.30 до 18.00, 07.08.2019 з 12.00 до 13.00 та із 16.15 до 18.00, 08.08.2019 з 15.45 до 18.00, 09.08.2019 з 15.55 до 16.45, більше трьох годин безперервно (прогул) 28.08.2019 у період часу з 14.00 до 18.00 застосовано до полковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Волинського управління Департаменту ВБ НПУ дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (т.1, а.с. 165-168). З метою реалізації дисциплінарного наказу від 25.09.2019 № 587, Департаментом ВБ НПУ видано наказ від 25.09.2019 № 184 о/с «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції з 27.09.2019 за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини першої статті 77 Закону № 580-VIII (т.1, а.с. 169). Вказані накази також були оскаржені позивачем до суду.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 у справі № 140/3180/19 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту ВБ НПУ про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди в задоволенні позову відмовлено повністю (т.1, а.с. 172-178).
Проте, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2020 (залишеною в подальшому без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.11.2020) апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 у справі № 140/3180/19 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково, визнано протиправним і скасовано наказ Департаменту ВБ НПУ від 25.09.2019 № 587 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», визнано протиправним і скасовано наказ Департаменту ВБ НПУ від 25.09.2019 № 184 о/с «По особовому складу», поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Волинського управління Департаменту ВБ НПУ з 28.09.2019, стягнуто з Департаменту ВБ НПУ на користь ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу з 28.09.2019 до 26.05.2020 в сумі 64771,30 грн, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т.1, а.с. 180-192; т.2, а.с. 82-92).
10.06.2020 за вих. № 5937/42-05ЦА/20 Департамент ВБ НПУ звернувся до Восьмого апеляційного адміністративного суду із заявою про роз`яснення судового рішення (т.1, а.с. 194-196).
20.07.2020 за вх. № 5265 до Департаменту ВБ НПУ надійшла ухвала Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2020 у справі № 140/3180/19 з питання роз`яснення судового рішення, якою відмовлено у задоволені заяви Департаменту ВБ НПУ про роз`яснення постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2020 у справі № 140/3180/19 (т.1, а.с. 200-204).
Того ж дня, 20.07.2020 за вх. № 5266 до Департаменту ВБ НПУ надійшла ухвала Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2020 у справі № 140/3180/19 з питання внесення виправлення в судове рішення, відповідно до якої виправлено описку в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2020 у справі № 140/3180/19, вказавши у п`ятому абзаці резолютивної частини постанови назву посади, на якій слід поновити ОСОБА_1 , «Заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Волинського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України» (т.1, а.с. 206-208).
Крім цього, судом встановлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі № 140/2625/18 апеляційну скаргу Департаменту ВБ НПУ задоволено, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 скасовано в частині задоволених вимог про: «Визнання протиправним та скасування наказу Департаменту ВБ НПУ від 28.08.2018 № 399 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Волинського управління ДВБ» в частині застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби; визнання протиправним та скасування наказу Департаменту ВБ НПУ від 28.08.2018 № 145 о/с в частині звільнення полковника поліції ОСОБА_1 - заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та загального контролю Волинського управління з 31.08.2018; поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та загального контролю Волинського управління з 01.09.2018; стягнення з Департаменту ВБ НПУ на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.09.2018 по 02.05.2019 включно в сумі 67036,56 грн.; допущення судового рішення до негайного виконання та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту ВБ НПУ на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.» та прийнято в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, в решті рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 залишено без змін (т.1, а.с. 211-221).
20.07.2020 за вх. № 5267 до Департаменту ВБ НПУ надійшла постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі № 140/2625/18 (т.1, а.с. 210, 222).
Факт надходження ухвал Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2020 у справі № 140/3180/19 з питання роз`яснення судового рішення та з питання внесення виправлення в судове рішення, а також постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі № 140/2625/18 до Департаменту ВБ НПУ підтверджуються відбитками штампів вхідної документації на супровідних листах суду, записами в журналі обліку вхідних документів Департаменту ВБ НПУ №4 інв. № 249нт (розпочато 12.06.2020, закінчено 05.08.2020), поштовими конвертами та роздруківками з офіційного сайту «Укрпошта» з трек-номерами поштових відправлень (т.1, а.с. 200, 204-206, 208-210, 222-225).
З матеріалів справи вбачається, що станом на 20.07.2020 посада заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Волинського управління Департаменту ВБ НПУ, на яку поновлено ОСОБА_1 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2020 у справі № 140/3180/19, не була вакантною, оскільки наказом Департаменту ВБ НПУ від 13.12.2019 №310 о/с на вказану посаду призначено майора поліції ОСОБА_3 (т.1, а.с. 226). З метою виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2020 у справі № 140/2625/18, на підставі рапорту ОСОБА_7 від 23.07.2020, наказом Департаменту ВБ НПУ від 23.07.2020 № 237 о/с ОСОБА_3 призначено на посаду заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Львівського управління Департаменту ВБ НПУ (т.1, а.с. 227-228).
У подальшому, на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2020 у справі № 140/3180/19 та ухвали цього ж суду від 23.06.2020 з питання внесення виправлення в судове рішення, наказом Департаменту ВБ НПУ від 23.07.2020 № 268 «Про виконання судового рішення» скасовано наказ Департаменту ВБ НПУ від 25.09.2019 № 587 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» (т.1, а.с. 229), та наказом Департаменту ВБ НПУ від 23.07.2020 № 238 о/с «По особовому складу» скасовано наказ Департаменту ВБ НПУ від 25.09.2019 № 184 о/с у частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини першої статті 77 Закону № 580-VIII, з 27.09.2019 полковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Волинського управління, та поновлено полковника поліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Волинського управління з 28.09.2019, з виплатою середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу з 28.09.2019 до 26.05.2020 в сумі 64771, 30 грн та грошового забезпечення, із 27.05.2020 (т.1, а.с. 230)
Листом від 23.07.2020 № 7907/42-02/04-20 поінформував ОСОБА_1 про поновлення його на посаді заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Волинського управління (т.1, а.с. 232). Факт надсилання вказаного листа 23.07.2020 ОСОБА_1 підтверджується копією журналу обліку вихідних документів Департаменту ВБ НПУ № 5, інв. № 251 нт., (розпочато 14.07.2020, закінчено 31.08.2020) (т.1, а.с. 234-236).
В подальшому, 24.07.2020 наказом Департаменту ВБ НПУ № 239 о/с «По особовому складу», на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі № 140/2625/18, скасовано наказ Департаменту ВБ НПУ від 23.05.2019 № 98 о/с «По особовому складу», та цим же наказом вважати полковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Волинського управління звільненим зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини першої статті 77 Закону № 580-VIII відповідно до наказу Департаменту ВБ НПУ від 28.08.2018 № 145 о/с, із 24.07.2020, з виплатою компенсації за 20 діб невикористаної щорічної чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2020 році (т.1, а.с. 231).
Листом від 24.07.2020 вих. № 7952/42-02/04-20 Департамент ВБ НПУ повідомив ОСОБА_1 про те, що наказом від 24.07.2020 № 239 о/с скасовано наказ від 23.05.2019 № 98 о/с «По особовому складу» та з 24.07.2020 ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини першої статті 77 Закону № 580-VIII відповідно до наказу Департаменту ВБ НПУ від 28.08.2018 № 145 о/с (т.1, а.с. 233). Факт надсилання вказаного листа позивачу саме 24.07.2020 підтверджується копією журналу обліку вихідних документів ДВБ НПУ № 5, інв. № 251 нт. (розпочато 14.07.2020, закінчено 31.08.2020) (т. 1, а. с. 234, 237-238).
Згідно з довідкою Департаменту ВБ НПУ від 30.12.2020 № 184 про нараховане та виплачене грошове забезпечення за період з 27.05.2020 по 24.07.2020 заступника начальника Волинського управління полковника поліції ОСОБА_1 відповідачем нараховано позивачу грошове забезпечення у сумі 13508, 53 грн (т.2, а.с. 108), яке виплачене відповідно до платіжного доручення від 24.07.2020 № 896 (т.2, а.с. 109), та надійшло 28.07.2020 на картковий рахунок позивача, що підтверджується випискою по рахунку (т.2, а.с. 112).
Позивач вважаючи оскаржуваний наказ протиправним, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами. 
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі; 9-1) у зв`язку з наявністю реального чи потенційного конфлікту інтересів, який має постійний характер і не може бути врегульований в інший спосіб; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а також рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.
Згідно із частинами 2, 3 ст. 77 Закону № 580-VIII днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.
За приписами ч. 3 ст. 59 Закону № 580-VIII рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 зазначив, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.
Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.05.2002 у справі «Бурдов проти Росії» визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова «судового розгляду».
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі «Класс та інші проти Німеччини» «із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури».
Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).
У Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що наказом Департаменту ВБ НПУ від 28.08.2018 № 399 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Волинського управління ДВБ» заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Волинського управління Департаменту ВБ НПУ полковника поліції ОСОБА_1 , було звільнено зі служби в поліції, та з метою реалізації дисциплінарного наказу від 28.08.2018 № 399, Департаментом ВБ НПУ видано наказ від 28.08.2018 № 145 о/с «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції з 31.08.2018 за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII. При цьому, вказані накази були оскаржені в судовому порядку, їх правова оцінка надавалася у межах справи № 140/2625/18.
В подальшому, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 у справі № 140/2625/18 наказом Департаменту ВБ НПУ № 98 о/с «По особовому складу» скасовано наказ Департаменту ВБ НПУ від 28.08.2018 № 145 о/с у частині звільнення ОСОБА_1 та поновлено його з 01.09.2018 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Волинського управління Департаменту ВБ НПУ.
Тобто, відповідач виконав рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 у справі № 140/2625/18 у частині, у якій воно допущено до негайного виконання щодо поновлення ОСОБА_1 з 01.09.2018 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Волинського управління Департаменту ВБ НПУ, та після цього позивач продовжував проходив службу в поліції саме у зв`язку із поновленням його на посаді на підставі вказаного рішення суду з 03.05.2019 до моменту його звільнення з 27.09.2019.
Проте, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі № 140/2625/18 апеляційну скаргу Департаменту ВБ НПУ задоволено, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 скасовано в частині задоволених вимог та прийнято в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, в решті рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 залишено без змін.

Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі № 140/2625/18 набрала законної сили з дати її прийняття (тобто, 15.07.2020). При цьому, як на день прийняття оскаржуваного наказу Департаменту ВБ НПУ від 24.07.2020 № 239 о/с «По особовому складу», так і на день ухвалення судом рішення у цій справі вказана постанова апеляційного адміністративного суду у касаційному порядку не скасована.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з моменту набрання законної сили постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі № 140/2625/18 відпали правові підстави для поновлення ОСОБА_1 з 01.09.2018 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Волинського управління Департаменту ВБ НПУ на підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 у справі № 140/2625/18.

При цьому, вказаною постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі № 140/2625/18 встановлена правомірність звільнення позивача на підставі наказів Департаменту ВБ НПУ від 28.08.2018 № 399 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Волинського управління ДВБ» та від 28.08.2018 № 145 о/с «По особовому складу».

Разом з цим, оскаржуваним наказом Департаменту ВБ НПУ від 24.07.2020 № 239 о/с «По особовому складу» скасовано наказ Департаменту ВБ НПУ від 23.05.2019 № 98 о/с «По особовому складу», який був виданий саме на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 у справі № 140/2625/18, яке в подальшому у частині поновлення позивача на посаді скасоване постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі № 140/2625/18.

Тобто, наказом Департаменту ВБ НПУ від 24.07.2020 № 239 о/с «По особовому складу» сторони повернуто у попередній стан, який існував до ухвалення рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 у справі № 140/2625/18 (а саме, позивач не перебував на службі в поліції у зв`язку із його правомірним звільненням з 31.08.2018).

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність винесення оскаржуваного наказу Департаменту ВБ НПУ від 24.07.2020 № 239 о/с «По особовому складу», прийнятого у зв`язку набранням законної сили постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі № 140/2625/18, внаслідок чого відпали правові підстави для поновлення позивача з 01.09.2018 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Волинського управління Департаменту ВБ НПУ на підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 у справі № 140/2625/18.

При цьому виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2020 у справі № 140/3180/19 не є перешкодою для прийняття оскаржуваного наказу Департаменту ВБ НПУ від 24.07.2020 № 239 о/с «По особовому складу», позаяк цим наказом від 24.07.2020 № 239 о/с «По особовому складу» сторони повернуто у попередній стан, який існував до ухвалення рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 у справі № 140/2625/18 та до ухвалення постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2020 у справі № 140/3180/19.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року у справі № 140/12408/20 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 19 травня 2021 року