ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 р.	Справа № 480/402/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.
                   представника позивача Похилько Л.В.
                   представника відповідача Савченко І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.10.2020, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, м. Суми, по справі № 480/402/20
за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"      
до          Головного управління Державної податкової служби у Сумській області  ,          Державної податкової служби України                     
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (далі – позивач, ТОВ "СМНВО") звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області (далі – відповідач-1, ГУ ДПС у Сумській області), Державної податкової служби України (далі-відповідач-2, ДПС України) у якому з урахуванням уточнення (зменшення) позовних вимог просив суд:
- визнати протиправним дії ГУ ДПС у Сумській області по нарахуванню в інтегрованій картці позивача пені з земельного податку з юридичних осіб у загальному розмірі 264500,57 грн;
- зобов`язати ДПС України відкоригувати дані інтегрованої картки позивача з земельного податку з юридичних осіб шляхом скасування пені у сумі  264500,57 грн.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 року в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" до Головного управління ДПС у Сумській області, ДПС України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм  матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати  рішення Сумського окружного адміністративного суду  від 15.10.2020 року, позов задовольнити.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що пеня контролюючим органом нарахована поза межами строку давності, визначеного ст. 102 ПК України.
Відповідач-2, ДПС України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідач-1, ГУ ДПС у Сумській області, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "СМНВО" 06.04.2016 подано до ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 (звітна, земельний податок) реєстраційний № 9082237155 від 06.04.2016 (а.с.11-16).
Сплата самостійно узгодженого зобов`язання з земельного податку ТОВ "СМНВО" здійснювалась несвоєчасно.
Згідно копій платіжних доручень та банківських виписок позивачем у період з 27.07.2016 по 28.11.2019 загалом було погашено податкового боргу у розмірі 1277782,52 грн (а.с. 18-50).
У зв`язку з несвоєчасною сплатою самостійно визначеного грошового зобов`язання відповідачем в інтегрованій картці платника податків було нараховано пеню з податку на прибуток, нараховану на суму погашеного податкового боргу по податковій декларації реєстраційний №9082237155 від 06.04.2016 р.  у загальному розмірі 264500,57 грн, що підтверджується витягом з ІКПП (а.с. 73- 90).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності дій контролюючого органу щодо нарахування позивачу пені за несвоєчасну сплату самостійно визначеного зобов`язання з плати за землю.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
З матеріалів справи слідує, що 06.04.2016 року ТОВ «СМНВО» подано до ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 р. реєстраційний №9082237155 від 06.04.2016 р. 
Сплата самостійно визначеного  зобов`язання з земельного податку ТОВ «СМНВО» здійснювалась несвоєчасно.
Позивачем 28.11.2019 р. платіжним дорученням №2874 від 28.11.2019 р. був погашений борг з земельного податку з юридичних осіб у загальному розмірі 495900 грн по граничному строку сплати 06.04.2016 року.
28.11.2019 року в ІКП контролюючим органом нарахована пеня за період з 06.07.2016 року по 28.11.2019 року у загальному розмірі 264500,57 грн на суму  погашеного зобов`язання з плати за землю, визначеного у податковій декларації з плати за землю за 2014р. реєстраційний №9082237155 від 06.04.2016 р.
Позивач вважає, що вказана сума пені нарахована поза межами строку давності, визначеного ст.102 ПК України.
Колегія суддів такі доводи позивача вважає безпідставними, з огляду на таке.
Відповідно до         ст. 19 Конституції України       органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені         Конституцією       та законами України.
Згідно вимог частини 2   статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження      надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням      принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням      необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Суд апеляційної інстанції перевіривши оскаржувані дії контролюючого органу щодо нарахування в ІКП позивача пені за несвоєчасну плату за землю  на відповідність критеріям, наведеним у ч.2   ст.2 КАС України   приходить до висновку, що вчинені вони законно, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 102.1 ст.102 ПК України ( в редакції станом на 28.11.2019 року) контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Отже, з аналізу наведеної норми слідує, що контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.
Таким чином, вказана норма врегульовує питання застосування строків щодо нарахування  грошового зобов`язання платника податків.
В той час, відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України  (в редакції станом на 28.11.2019 року) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
За приписами п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Згідно з пп.14.1.265 п.14.1 ст.14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до п.п.14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.
З аналізу наведених приписів Податкового кодексу України слідує, що  грошове зобов`язання включає в себе податкове зобов`язання та штрафні (фінансові) санкції. Водночас пеня не є  складовою грошового зобов`язання.
Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду наведеній у постанові від 09.11.2018 року по справі №820/3562/17. 
Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що  оскільки пеня не є  складовою грошового зобов`язання, то доводи позивача про нарахування пені з порушенням строків давності, визначених ст. 102 ПК України для нарахування грошового зобов`язання, є безпідставними.
Посилання позивача на протиправне нарахування контролюючим органом пені у розмірі 264500,57 грн на борг який  визнається безнадійним колегія суддів також вважає безпідставними, з огляду на таке.
Відповідно до п.п.14.1.11 п.14.1 ст.14 ПК України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак, зокрема, заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.
Згідно ст.101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Під терміном "безнадійний" розуміється податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.
Відповідно до п.102.4 ст.102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Положеннями пункту 102.4 статті 102 КАС України встановлено, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням строку - 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Строк у 1095 днів є присічним для контролюючого органу, протягом і в межах якого ним можуть бути вжиті заходи щодо погашення податкового боргу, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом, проте норми пункту 102.4 статті 102 ПК України не є такими, що обмежують суд у праві ухвалювати судове рішення про стягнення податкового боргу після закінчення 1095-денного строку, з вимогою про стягнення якого контролюючий орган звернувся вчасно.
Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду наведеній у постанові від 25.02.2020 року по справі №1340/5767/18.
Таким чином, наведеними нормами ПК України встановлено строк давності, протягом і в межах якого за контролюючим органом зберігається право на стягнення податкового боргу, в тому числі і шляхом звернення до суду з відповідним позовом при дотриманні встановлених цими законами умов, а не протягом і в межах якого відповідний позов може бути задоволений судом.
Колегія суддів вважає, що таке тлумачення відповідає легітимній меті законодавця уникнути внаслідок тривалості судових процедур нівелювання права особи, яка своєчасно звернулася до суду з позовом, на розгляд і вирішення її позовних вимог. Такі правила є однаково застосовними як для платників податків так і для суб`єктів владних повноважень, чим дотримується принцип рівності сторін.
Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 01.02.2021 року по справі №2а-3025/11/0970.
З матеріалів справи слідує, що в 2016 році ГУ ДПС у Сумській області, в межах строків давності, визначених статтею 102 ПК України, звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з ТОВ «СМНВО» (справа №818/968/16). В заявлену суму податкового боргу також увійшла і несплачена сума боргу за декларацією №9082237155.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 року у справі №818/968/16, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду  від 26.01.2021 р., позов податкового органу задоволено повністю.
Враховуючи, що звернення  податкового органу з позовом до суду про стягнення податкового боргу відбулося в межах строків давності, визначених ст. 102 ПК України, то податковий борг  за декларацією №9082237155 не є безнадійним.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на постанову  Верховного Суду від 06.02.2018 року по справі №807/2097/16 в підтвердження своїх доводів про протиправне нарахування пені через безнадійність боргу на який її було нараховано колегія суддів до уваги не бере, оскільки згідно висновків Верховного Суду, здійснених у справі  №807/2097/16, борг набув статусу безнадійного через  звернення контролюючого органу до суду з позовом про його стягнення поза межами 1095 днів та погашення платником податків боргу поза межами 1095 днів, в той час як у цій справі контролюючий орган  з позовом до суду про стягнення податкового боргу звернувся в межах строків давності, визначених ст. 102 ПК України, а тому такий борг не є безнадійним. 
Отже, доводи позивача на протиправне нарахування контролюючим органом пені у розмірі 264500,57 грн на борг який, на думку позивача,  визнається безнадійним колегія суддів вважає безпідставними.
Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в розмірах і порядку, встановлених законом.
Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
За приписами статті 31 Податкового кодексу України, строком сплати податку та збору визначається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку і сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.
Згідно з п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Податковим кодексом, законами з питань митної справи. 
Відповідно до п.286.2 ст.286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Згідно з п.286.3 ст.286 ПК України платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов`язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.
Відповідно до п.287.3 ст.287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Як зазначає позивач, ним 06.04.2016 року ТОВ «СМНВО» подано до ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 р. реєстраційний №9082237155 від 06.04.2016 р. 
Сплата самостійно визначеного  зобов`язання з земельного податку ТОВ «СМНВО» здійснювалась несвоєчасно.
Відповідно до п.п.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів (270 календарних днів у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.
Відповідно до п.п.129.3.1 п.129.3 ст.129 ПК України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.
З матеріалів справи слідує, що позивачем 28.11.2019 р. платіжним дорученням №2874 від 28.11.2019 р. був погашений борг з земельного податку з юридичних осіб у загальному розмірі 495900 грн по граничному строку сплати 06.04.2016 року.
28.11.2019 року в ІКП контролюючим органом нарахована пеня за період з 06.07.2016 року по 28.11.2019 року у загальному розмірі 264500,57 грн на суму  погашеного зобов`язання з плати за землю, визначеного у податковій декларації з плати за землю за 2014р. реєстраційний №9082237155 від 06.04.2016 р.
Враховуючи несвоєчасність сплати позивачем самостійно визначеного зобов`язання з плати за землю по податковій декларації за 2014 р. реєстраційний №9082237155 від 06.04.2016 р., то контролюючим органом правомірно позивачу нараховано пеню на суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання з плати за землю.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 
Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено. 
Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315,  321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 по справі № 480/402/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    З.О. Кононенко   	
У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Макаренко Я.М. у період з 02.06.2021 року по 04.06.2021 року повний текст постанови складено  07.06.2021 року