ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 р.	Справа № 520/15327/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватної промислово-торговельної фірми "ЮСІ" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2020, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., м. Харків, повний текст складено 04.01.21 року по справі № 520/15327/2020
          за позовом          Приватної промислово-торговельної фірми "ЮСІ"  
          до          Слобожанської митниці Державної митної служби України              
          про визнання протиправними та скасування рішень,
ВСТАНОВИВ:
Приватна промислово-торгівельна фірма "ЮСІ" (далі за текстом також - позивач, ППТФ "ЮСІ") звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Слобожанської митниці Державної митної служби України (далі за текстом також – відповідач, Слобожанська митниця Держмитслужби), в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Слобожанської митниці Державної митної служби України N UА807000/2020/001441/2 від 05.08.2020;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Слобожанської митниці Державної митної служби України № UА807170/2020/00872 від 05.08.2020.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року адміністративний позов залишено без задоволення.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що ухвалюючи оскаржуване рішення, Харківський окружний адміністративний суд не надав належної оцінки доказам у справі, обставинам та матеріалам, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою недоведення відповідачем факту подібності товарів, задекларованих в МД №UA 807170/2020/038845 від 03.08.2020, поданої позивачем та в митних деклараціях, отриманих відповідачем за допомогою ЄАІС і наведених в графі 33 оскаржуваного рішення.
Наводить обставини справи, викладені у позовній заяві, та просить врахувати висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 21.12.2018 у справі № 815/1670/17, від 06.03.2019 у справі № 809/278/17, від 30.10.2018 у справі № 826/25605/15.
За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Просить врахувати правові позиції Вищого адміністративного суду України щодо застосування резервного методу визначення митної вартості товарів та обов`язку доведення митної вартості ціни товару декларантом. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
У наданих поясненнях позивач, зазначаючи про факт повної оплати товару, поставленого за додатком № 4 від 23.12.2019, на підтвердження вказаних обставин надає відповідні копії письмових доказів та просить врахувати, що такі докази надавалися під час митного оформлення товару.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін справи, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 03.08.2020 до відділу митного оформлення «Центральний» митного поста «Вантажний» Слобожанської митниці Держмитслужби ППТФ "ЮСІ" (код ЄДРПОУ 0021178268) подана ЕМД №UА807170/2020/038845 на товари «частини для велосипедів економ-класу, велосипеди двоколісні...» походженням з Китаю, що надійшли на адресу цього підприємства в рамках зовнішньоекономічного контракту № N DJL 1705/17 від 17.05.2017 з YANCHENG FOREIGN TRADE CORP LTD (Китай) разом з документами на товар, що поставляється в Україну.
05.08.2020 відповідачем прийняте рішення про неможливість визначення митної вартості товарів за першим методом (за ціною угоди), та керуючись статтями 54, 55, 57-64 МКУ прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2020/001441/2 за другорядним (резервним) методом.
На підставі вищезазначеного рішення 05.08.2020 відповідачем оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807170/2020/00872, якою ППТФ "ЮСІ" повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, зазначених у митній декларації № UA807000/2020/001441/2 (надалі також - картка відмови).
Позивач, не погодившись із зазначеними рішеннями про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, звернувся до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення та картка відмови відповідають критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України, є правомірними та такими, що прийняті в межах чинного законодавства України. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що товар позивача випущено в вільний обіг за новою митною декларацією № UА807170/2020/03 93 54 від 06.08.2020 і на теперішній час саме ця декларація має юридичну силу.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі за текстом також - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012).
Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частинами першої та другої статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).
Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 651, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684, у графі 44 митної декларації зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи. При цьому відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з класифікатором документів, через пробіл — номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії. При внесенні до графи відомостей про документи, які відповідно до МКУ не подаються митному органу одночасно з МД та зберігаються декларантом, перед кодом документу проставляється символ "d". Класифікатор документів затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012, № 1011 (далі — Класифікатор документів).
Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Із положень частини першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
За приписами частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
За частиною п`ятою статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за № 1360/21672, затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (далі - Порядок № 631).
Відповідно до п. 4.5 розділу IV Порядку № 631 при здійсненні митного оформлення виконуються, зокрема, такі митні формальності:
4.5.4. Контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками).
Bказаний перелік форм митного контролю формується в автоматичному режимі програмно-інформаційним комплексом ЄАІС та є обов`язковим для відпрацювання.
Спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості є рекомендацією посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи.
В даному контексті доречно зауважити, що згідно зі статтею 361 МКУ управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань митної справи.
Митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.
Цілями застосування системи управління ризиками є:
запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи;
забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику);
забезпечення в межах повноважень митних органів заходів із захисту національної безпеки, життя і здоров`я людей, тварин, рослин, довкілля, інтересів споживачів;
прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).
За положеннями статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
За результатами аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.
Водночас, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.
Разом з тим, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Верховний Суд у висновках за аналогічними справами сформував усталену позицію, відповідно до якої митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, виключають можливість застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Зазначена вище правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/10733/15, від 09.04.2019 у справі № 825/1990/17, від 09.04.2019 у справі № 826/15850/15.
Судовим розглядом установлено, що Приватна промислово-торговельна фірма «ЮСІ» є виробником велосипедів. Одним з основних видів економічної діяльності ППТФ «ЮСІ» за КВЕД 30.92 є виробництво велосипедів, дитячих та інвалідних колясок.
17.05.2020 між ППТФ «ЮСІ» та YANCHENG FOREIGN TRADE CORP LTD (Китай) укладено контракт N DJL 1705/17 поставки продукції.
Відповідно до п. 1.1. вказаного Контракту його предметом є поставка продавцем покупцю Товарів, відповідно до додатків до даного Контракту, в межах, встановлених цим Контрактом. Згідно з п. 3.2. Контракту, ціна Товару зазначається в відповідних додатках до Контракту, що складаються на кожну поставку та Інвойсі.
Відповідно до Додатку № 4 від 23.12.2019 предметом поставки є запчастини для велосипедів на загальну суму 56021,35 доларів США, на умовах 100 % передплати.
Між сторонами оформлений інвoйс N53JР191211 від 07.04.2020 на загальну суму 56021,35 доларів США.
ППТФ «ЮСІ» під час здійснення імпорту до України товару у межах наведеного зовнішньоекономічного контракту N ІЗЛЬ-1705/17 від 17.05.2017 в особі декларанта ОСОБА_1 склала і подала до Митниці електронну митну декларацію № UА807170/2020/038845 від 03.08.2020 з пакетом документів.
У графі 44 вказаної ЕМД зазначено такі документи:
за кодом «d0271» - пакувальний лист від 07.04.2020;
за кодом « 0380» - рахунок - фактура (інвойс) від 07.04.2020 № 53JР191211;
за кодом «d0705» - коносамент від 12.06.2020 № ТRL202006095;
за кодом «d0730» - автотранспортна накладна від 02.08.2020 № 3631;
за кодом « 0862» - декларація про походження товару від 07.04.2020 № 53JР191211;
за кодом «d3002» - банківський платіжний документ № 1 від 16.01.2020;
за кодом «d3002» - банківський платіжний документ № 13 від 10.07.2020;
за кодом «dЗ002» - банківський платіжний документ № 14 від 14.07.2020;
за кодом «dЗ002» - банківський платіжний документ № 9 від 09.01.2020;
за кодом «dЗ003» - бухгалтерська довідка від 31.07.2020;
за кодом «dЗ004» - рахунок про надання транспортно-експедиційних послуг № 2850 від 27.07.2020;
за кодом «dЗ007» - документ, що підтверджує вартість перевезення, довідка від 27.07.2020 №2707-1;
за кодом «dЗ022» - лист від 24.07.2020 № 104;
за кодом «dіЗ022» - сертифікат від 17.06.2020 № 203209в0/000311;
за кодом «d4103» - додаткова угода № 4 від 23.12.2019;
за кодом «m4104» - зовнішньоекономічний контракт № DJL-1705/17 від 17.05.2017;
за кодом «d4202» - договір від 01.03.2002 № 0103/4-1;
за кодом «m4301» - договір про надання транспортно-експедиторських послуг від 02.04.2019 № 02049-26;
за кодом «d9000» - лист використання від 03.08.2020;
за кодом «d9610» - копія митної декларації країни відправлення № 021720200000166186 від 08.06.2020.
Також, у цій декларації заявник в особі декларанта визначив митну вартість товару (частини велосипедів економ-класу: кареточний вузол в розібраному стані, сідло, втулка негальмова передня/задня, винос керма, кермо, ручки керма, щитки колісні, світловідбивачі, тримачі світловідбивачйв, захист ланцюга, заглушки для вилки заглушка для втулки, частини гальмівної системи велосипеда, спиця з ніппелем, вилка та велосипеди двоколісні, без двигуна (частково розібрані з комплектуючими) за першим методом (за ціною договору) на рівні - 1626889,18 грн, у т. ч. транспортні витрати в сумі 74940,93 грн.
Транспортні витрати позивача підтверджено довідкою про вартість транспортування вих. № 2707-1 від 27.07.2020 (з урахуванням відомостей, відображених у пакувальному листі від 07.04.2020).
Тобто, митному органу позивачем надані документи, які передбачені ст. 53 МК України, що містять дані, на підставі яких кількість і ціна партії товару повністю ідентифікуються.
У митній декларації № UА807170/2020/038845 від 03.08.2020 митна вартість визначена декларантом за першим методом (за ціною договору).
Контроль правильності визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за ЕМД № UА807170/2020/038845 здійснювався посадовими особами митниці відповідно до вимог статті 54 МКУ шляхом перевірки числових значень митної вартості товарів та наявності в документах усіх відомостей, що їх підтверджують, а також статтями 336, 337, 363 МКУ в частині контролю із застосуванням системи управління ризиками.
Під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю ЕМД № UА807170/2020/038845 від 03.08.2020 спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, зокрема за кодами:
105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості товарів): Необхідно перевірити достовірність декларування транспортних витрат (фрахт контейнерів). Згідно наявної інформації, фрахт контейнера з відповідної країни до порту призначення коштує близько від 3500 до 4300 USD. Перевірити документи, що підтверджують транспортні витрати. Витребувати документи, що підтверджують митну вартість та її складові, відомості про які зазначені у гр.44 МД (якщо такі не були подані митниці), їх скан-копії з ЕЦГІ декларанта прикріпити до МД. По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (1,2,3,4,5,8,9,11,12) здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог Наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015, № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ. Товар(и) № 2, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11: це перше митне оформлення імпортером цього товару з даною країною походження за останній рік. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності класифікації товару. Перевірити задекларовані документи, що підтверджують походження товарів.
106-2 (Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів): По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (1, 2, 3, 4, 5, 8, 9, 11, 12) здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог Наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ.
Тобто, відповідно до Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 за № 684 АСАУР за поданою ЕМД було сформовано перелік форм митного контролю.
Зазначені обставини стали підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів, наданих декларантом на підтвердження заявленої митної вартості.
Відповідно до п. 2 розділу 2 Методичних рекомендацій, після надходження запиту від підрозділу митного оформлення, посадовою особою спеціалізованого підрозділу було здійснено зокрема:
- перевірку документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування;
- перевірку включення/не включення складових митної вартості;
- порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною в органу доходів і зборів інформацією про рівень цін на такі товари;
- порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено;
- перевірку наявності ознак підробки документів, які підтверджують митну вартість;
- перевірку наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів.
В результаті вивчення поданих до митного оформлення документів, порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, оформлених митницями ДМС України раніше, відповідачем зроблено такі висновки:
- задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями раніше (рівень митної вартості згідно ЄАІС: товар № 1, 2, 3, 4, 5, 8, 9, 11, 12 - 5,01 дол. США/кг., задекларований рівень митної вартості: товар № 1 - 2,6714 дол. США/кг., товар № 2 - 1,7903 дол. США/кг., товар № 3 - 2,6055 дол. США/кг., товар № 4 - 3,3907 дол. США/кг, товар № 5 - 3,2779 дол. США/кг, товар № 8 - 3,3097 дол. США/кг, товар № 9 - 1,6512 дол. США/кг., товар №11 - 1,7723 дол. США/кг, товар №12 - 4,1879 дол. США/кг.);
- довідка та рахунок щодо транспортних витрат надані від підприємства, яке безпосередньо не транспортувало товар, виходячи з наданого до митного оформлення коносаменту від 12.06.2020 TRL202006095.
Як вбачається з матеріалів справи, разом з ЕМД № UА807170/2020/038845 від 03.08.2020 декларантом до Слобожанської митниці Держмитслужби надавалися такі транспортні (перевізні) документи:
- довідка про транспортні витрати № 2707-1 від 27.07.2020; 
- рахунок на оплату від 27.07.2020 № 2850;
- договір про надання транспортно-експедиторських послуг від 02.04.2019 № 02049-26.
Так, згідно з коносаментом від 12.06.2020 ТКЛ202006095 перевізником товару є «ІСS LIMITED LIABILYТY СОМРANY», однак, у договорі про надання транспортно-експедиторських послуг від 02.04.2019 за № 02049-26 зазначено, що транспортно-експедиторські послуги надавалися ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІК». Також, наявний рахунок на оплату № 2850 від 27.07.2020 морського фрахту за межами митної території України виставлений постачальником ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІК» на суму 74 940,93 грн.
Встановлено, що інших договорів, укладених з іншими перевізниками, щодо перевезення товару до митного оформлення декларантом не надано.
Згідно з коносаментом від 12.06.2020 TRL202006095 портом відправлення є FОВ Кcінганг. Однак, у інвойсі від 07.04.2020 № 53JP191211 та у графі 20 ЕМД № UА807170/2020/038845 зазначено - FОВ Тяньцзінь;
- в експортній декларації відображено інший номер коносаменту.
В експортній митній декларації № 021720200000166186 зазначений номер коносаменту 599172879. Однак, до митного оформлення був наданий коносамент від 12.06.2020 ТRL202006095;
- згідно з інвойсом передбачена передплата за товар, але наданими до митного оформлення документами вона не підтверджена в повній мірі.
До контракту № DJL-1705/17 від 17.05.2017 доданий додаток № 4 від 23.12.2019 на загальну суму 56021,35 доларів США, з умовами оплати - 100 % передоплата. Такі ж умови зазначені у інвойсі від 07.04.2020 за № 53JP191211.
До митного контролю та митного оформлення для підтвердження заявленої митної вартості декларантом надані платіжні доручення № 1 від 16.01.2020, № 13 від 10.07.2020, № 14 від 14.07.2020.
З аналізу платіжних доручень встановлено таке:
- кошти за платіжним дорученням № 1 від 16.01.2020 переведені на рахунок продавця за додатком № 4 від 23.12.2019 до контракту DJL-1705/17 на суму 10000,00 доларів США;
- кошти за платіжним дорученням № 13 від 10.07.2020 переведені на рахунок продавця за додатком № 4 до контракту DJL-1705/17 на суму 14592,35 доларів США;
- кошти за платіжним дорученням № 14 від 14.07.2020 переведені на рахунок продавця за додатком № 4 від 23.12.2019 до контракту DJL-1705/17 на суму 30988,95 доларів США;
В графі «призначення платежу» платіжного доручення № 13 від 10.07.2020 позивачем було допущено помилку (замість додатку № 4 від 23.12.2019 помилково зазначено додаток № 3 від 14.01.2019).
Фактично за додатком № 3 від 14.01.2019 на суму 101654,50 доларів США було поставлено товар частково, на суму 85068,45 доларів США, що підтверджується копіями МД № UA 807170/2019/032787 від 13.06.2019, МД № UA 807170/2019/046219 від 29.08.2019 та МД № UA 807170/2020/017602 від 31.03.2020.
Товар, який було поставлено за додатком № 3 від 14.01.2019 позивачем оплачено повністю, що підтверджується копіями платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи:
- № 1 від 17.01.2019 на суму 10000,00 доларів США;
- № 4 від 14.03.2019 на суму 38412,50 доларів США;
- № 7 від 26.06.2019 на суму 20000,00 доларів США;
- № 9 від 09.01.2020 на суму 17096,00 доларів США, з яких: 16655,95 доларів США – оплата товару за додатком № 3 від 14.01.2019; 440,05 доларів США – оплата товару за додатком № 4 від 23.12.2019.
Тобто, з урахуванням попередньої оплати у сумі 440,05 доларів США (при оплаті товару за додатком № 3 до контракту) за додатком № 4 від 23.12.2019 до контракту DJL-1705/17 покупцем здійснено оплату товару на загальну суму 56021,35 доларів США.
Як свідчать матеріали справи, відповідно до вимог пункту 5 статті 55 та пункту 4 статті 57 Митного кодексу України між позивачем та митним органом було проведено процедуру консультації з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.
Так, судом установлено, що відповідачем 03.08.2020 надіслане декларанту електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів у зв`язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості, перелік витребуваних документів не конкретизований, повідомлення повністю відтворює положення частин 3 та 6 статті 53 Митного кодексу України.
Позивачем надано відповідачу лист від 05.08.2020 № 181, в якому зазначено про неможливість надання додаткових документів щодо підтвердження цін на задекларовані товари та висловлене прохання прийняття митницею самостійного рішення з метою унеможливлення простою транспортного засобу.
05.08.2020 відповідачем прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів N UА807000/2020/001441/2 (далі також - Рішення), яким унаслідок застосування резервного - другорядного методу визначення митної вартості товарів (частини велосипедів економ-класу: кареточний вузол в розібраному стані, сідло, втулка негальмова передня/задня, винос керма, кермо, ручки керма, щитки колісні, світловідбивачі, тримачі світловідбивачів, захист ланцюга, заглушки для вилки, заглушка для втулки, частини гальмівної системи велосипеда, спиця з ніппелем, вилка та велосипеди двоколісні, без двигуна (частково розібрані з комплектуючими)  визначено відкориговану митну вартість товарів № 1/1; № 2/1; № 3/1; № 4/1; № 5/1; № 8/1; № 9/1; № 11/1; № 12/1 на рівні - 5,01 доларів США за 1 кг, а загалом 92844,06 доларів США, митна вартість товарів № 6/1; № 7/1; № 10/1, які не підлягали коригуванню становить 3586,57 доларів США. Отже, загальна митна вартість товарів з урахуванням коригування складає 92844,06 доларів США + 3586,57 доларів США - 96430,63 доларів США, що становить за курсом 27,7 грн/за 1 долар США - 2671398,46 грн. Різниця показників митної вартості товару, визначених митним органом та декларантом становить 2671398,46 грн - 1626889,18 грн = 1044509,28 грн.
На виконання цього рішення про коригування митної вартості відповідачем прийнято рішення у формі картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення N UА 807170/2020/00872.
В подальшому, на підставі митної декларації N UА807170/2020/039354 від 06.08.2020 товар було випущено у вільний обіг із зазначенням обчисленого відповідачем показника митної вартості товару.
Колегія суддів зазначає, що повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи, митним органом не обґрунтовано вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.
Відповідачем не наведено жодних обставин та не надано доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.
В свою чергу, відповідач не довів, що подані відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України декларантом документи, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.
Згідно з ч. 1 п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України, декларант подає митному органу документи, які підтверджують митну вартість товару, а саме, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.
Умовами п. 2.1.2. Договору про надання транспортно-експедиторских послуг № 02049-26 від 02.04.2019 (наданому позивачем під час митного оформлення товару) встановлено, що виконавець (ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІК») складає від свого імені договори з перевізниками, судноплавними компаніями.
Так, згідно з коносаментом від 12.06.2020 ТКЛ202006095 перевізником товару є «ІСS LIMITED LIABILYТY СОМРANY», проте, наявний рахунок на оплату № 2850 від 27.07.2020 морського фрахту за межами митної території України, оформлений саме ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІК» на суму 74 940,93 грн.
Витрати на транспортування товару підтверджені позивачем довідкою про вартість транспортування ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІК» за вих. № 2707-1 від 27.07.2020.
Отже, позивачем надавалися митному органу документи на підтвердження транспортних витрат.
Найменування порту відправлення зазначено в додатку № 4 від 23.12.2019 до Контракту № DJL-1705/17 від 17.05.2017, де визначено умови поставки - ФОБ ТІАШПЧ (ХІХЄАЬЮ) Китай, оскільки ТІАШПЧ та ХІХЄАЬЮ є назвами одного й того ж місця.
Коносамент № 599172879, що заначений в експортній декларації і коносамент TRL 202006095 від 12.06.2020, що були надані до митного оформлене відповідачу - це номери одного і того ж перевізного документу, що присвоюється судноплавною компанією в залежності від способу відправлення документу вантажоотримувачу. Тобто, коносамент № 599172879 – це паперова форма документу, а коносамент TRL 202006095 від 12.06.2020 – це документ, який відправлявся засобами електронного зв`язку (TELEX RELEASE).
Щодо перекладу та веріфікації ЕМД № 021720200000166186 слід зазначити, що позивачем було надано до листа ППТФ «ЮСІ» вих. № 132 від 20.10.2020 копію сертифікату № 203209В0/000311 від 17.06.2020 та його переклад, в якому зазначено про підтвердження справжності печатки постачальника (ЯНЬЧЕН ФОРШ ТРЕЙД (ЕРУП) Ко., ЛТД), зробленої на рахунку-проформі (копія листа-підтвердження № 104 від 24.07.2020 міститься в матеріалах справи).
Отже, наведений рахунок-проформа, як і інші перевізні документи також підтверджують задекларовану позивачем вартість товару, придбаного за додатком № 4 від 23.12.2019.
З огляду на те, що декларантом позивача надані вказані вище документи, колегія суддів зазначає, що у відповідача були наявні достатні документи, які підтверджують числові значення усіх складових митної вартості імпортованого товару та відомості щодо ціни товару.
Одна лише обставина, що рівень задекларованої митної вартості товару нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не може бути підставою для витребування додаткових документів. Цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.
При відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками контролюючий орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, які підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи.
Інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів не є перешкодою для визначення митної вартості товару на підставі укладеного між сторонами договору, оскільки в інформаційній базі відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо можливих судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення.
Зазначений правовий висновок відповідає сталій практиці Верховного Суду (постанови від 09.10.2018 у справі № 826/24835/15, від 24.01.2019 у справі № 820/636/17, від 21.01.2020 у справі № 812/2336/14, від 13.02.2020 у справі № 810/1175/16, від 26.01.2021 у справі № 826/13892/16).
Отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажні митні декларації, на які митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.
Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 19 січня 2021 року у справі № 810/4194/15.
Як убачається з рішення про коригування митної вартості товарів № UА 807000/2020/001441/2 від 05.08.2020 відповідачем здійснено коригування митної вартості товару за другорядним методом – резервним, відповідно до ст. 64 Митного кодексу України.
Поряд з цим, відповідач під час судового розгляду не довів неможливість застосування ним попередніх п`яти методів визначення митної вартості товару.
Факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Надаючи оцінку доводам відповідача, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що за відсутності документів, які б пояснили сумніви митного органу, відповідач мав достатні та обґрунтовані підстави для невизнання митної вартості товару за ціною договору.
Так, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Водночас, наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Судовим розглядом установлено, що позивачем разом із митною декларацією було надано документи, необхідні для митного оформлення.
Проте, митним органом не зазначено, які саме розбіжності мають подані документи, чи яких відомостей не вистачає, або які наявні ознаки підробки документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Докази того, що у позивача існували такі обставини чи розбіжності відповідачем не надано.
Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів зазначає, що висновки у рішенні про коригування митної вартості щодо неможливості визначення митної вартості товарів за основним методом є необґрунтованими, оскільки наданих декларантом документів було достатньо для прийняття рішення про визначення митної вартості товарів на підставі поданих документів.
Відповідачем безпідставно здійснено визначення митної вартості імпортованого товару не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 МК України.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 02 березня 2021 року у справі № 809/857/17.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, натомість, позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів необхідними документами. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого митницею рішення. 
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2020/001441/2 від 05.08.2020.
Скасування рішення про коригування митної вартості товарів є підставою для скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807170/2020/00872 від 05.08.2020.
З урахуванням наведеного, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2020/001441/2 від 05.08.2020 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807170/2020/00872 від 05.08.2020  прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України.
Щодо посилання суду першої інстанції на те, що товар позивача випущено в вільний обіг за новою митною декларацією N UА807170/2020/039354 від 06.08.2020, що на теперішній час має юридичну силу, колегія суддів зазначає таке.
Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників і відповідальність визначена главою 4 Митного кодексу України.
Частиною 1 статтею 24 Митного кодексу України встановлено, що кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 24 Митного кодексу України предметом оскарження є рішення - окремі акти, якими органи доходів і зборів або їх посадові особи приймають рішення з питань, передбачених законодавством України з питань державної митної справи, а також задовольняють скарги, заяви, клопотання конкретних фізичних чи юридичних осіб або відмовляють у їх задоволенні.
Правила цієї глави 4 Митного кодексу України застосовуються у всіх випадках оскарження рішень, дій або бездіяльності органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, крім оскарження постанов по справах про порушення митних правил та випадків, коли законом встановлено інший порядок оскарження зазначених рішень, дій чи бездіяльності (частина 3 ст. 24 Митного кодексу України).
Частиною 1 статті 29 Митного кодексу України передбачено, що рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.
Частиною 2 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, національним законодавством встановлено строк тривалістю у шість місяців (який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав) впродовж якого особа може здійснити правовий аналіз рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень та звернутись до суду за захистом у випадку виявлення обставин щодо порушення гарантованих прав, свобод та інтересів такої особи.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, позивач оформив нову митну декларацію № UА 807170/2019/020485 від 09.04.2019 (т. 1 а.с. 82), на підставі якої митним органом товар оформлено та випущено у вільний обіг відповідно до ч. 7 ст. 55 МК України.
Колегія суддів зазначає, що подання декларантом “нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості” не може бути достеменним доказом відсутності спору у сторін з приводу винесеного рішення про коригування митної вартості, оскільки якщо і припуститися, що декларант на момент подання такої “нової декларації” погоджувався із рішенням про коригування митної вартості, то це не позбавляє його протягом шести місяців (з моменту отримання такого рішення) здійснити повний правовий аналіз такого рішення, дій, бездіяльності митного органу, що йому передували та встановити обставини стосовно порушення прав (інтересів) такої особи та звернутись до суду за захистом порушеного права.
Зі змісту положень Митного кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що положення обумовлених нормативно-правових актів не містять жодних обмежень та винятків для декларанта з приводу неможливості оскаржити ним до суду рішення митного органу про коригування митної вартості та захистити порушене право впродовж шести місяців (з моменту його отримання) в залежності від того, як випущено товар у вільний обіг “під гарантію” або шляхом подання “нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості”.
Водночас, як слідує з частини 7 статті 55 Митного кодексу України, декларант має право у випадку незгоди (під час митного оформлення товару) з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за своїм зверненням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Разом з цим, відповідно до частини 8 статті 55 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа може протягом 80 днів з дня випуску товарів надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
У такому випадку митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. За вказаних обставин надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.
Отже, положеннями ч. 7 та ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України встановлено лише додаткові преференції для декларанта у вигляді можливості протягом 80 днів зібрати та подати митному органу додаткові документи у випадку якщо про незгоду буде заявлено під час митного оформлення і випуск товару буде здійснено у вільний обіг “під гарантію”. Митний орган, в свою чергу, при надходженні додаткових документів у вказаний проміжок часу самостійно зможе переглянути винесене ним рішення про коригування митної вартості.
У випадку ж випуску товарів у вільний обіг шляхом подання “нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості” декларант названими правами щодо можливості подання протягом 80 днів митному органу додаткових документів для перегляду митним органом свого рішення не наділений.
Відтак, єдиним негативним наслідком для декларанта у випадку випуску товарів у вільний обіг шляхом подання “нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості” є неможливість застосування положень ч. 7 та ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України, якими встановлено додаткові преференції для декларанта, який про незгоду заявив під час митного оформлення та здійснив випуск товару у вільний обіг “під гарантію”.
У свою чергу, частина 1 статті 29 і підпункт "б" пункту 5 частини 2 статті 55 Митного кодексу України врегульовує правовідносини щодо права декларанта оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до суду без будь-яких застережень чи умов (випуску та порядку випуску товарів у вільний обіг), в тому числі, за умови сплати митних платежів згідно із митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, та/або за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу.
Крім того, статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Вказаний принцип верховенства права проголошено як один із основних принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним. Національним законодавства не передбачено чіткої та передбачуваної норми закону, за якою декларант позбавляється права на захист його прав (щодо можливості скасування рішення про коригування митної вартості постановленого з порушенням закону) у випадку, якщо про обставини щодо порушеного права декларант дізнався за наслідками правового аналізу оскаржуваного рішення, дій (бездіяльності), який здійснено після випуску товарів у вільний обіг, шляхом подання “нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості”.
На наслідки такої нечіткості закону вказує ціла низка судових рішень Верховного Суду, зокрема: від 24 січня 2019 року у справі № 821/1697/17, від 22 квітня 2019 року у справі № 815/6242/17, 09 квітня 2019 року у справі № 825/1990/17, в яких надано правову оцінку рішенню про коригування митної вартості після випуску товару у вільний обіг незалежно від застосованого методу випуску у вільний обіг - “під гарантію” або шляхом подання “нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості” та зазначено, що встановивши обставини щодо прийняття рішення в порушення закону, суд приймає рішення стосовно задоволення вимог декларанта шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення і тим самим визнає право декларанта на захист його порушеного права у вигляді визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості незалежно від застосованого декларантом способу випуску товару у вільний обіг “під гарантію” чи “за новою декларацією”.
Отже, норми національного законодавства не містять чіткої норми, яка позбавляє декларанта права на оскарження рішення про коригування митної вартості ввезеного товару та картки відмови в прийнятті митної декларації після правового аналізу винесеного митним органом рішення.
З урахуванням наведеного, оформлення товару позивача та випущення його у вільний обіг за новою митною декларацією не позбавляє права позивача на захист його порушеного права в даній справі незалежно від застосованого ним способу випуску товару у вільний обіг.
Отже, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, та приймаються колегією суддів в якості належних.
Посилання відповідача на правові позиції Вищого адміністративного суду України щодо застосування резервного методу визначення митної вартості товарів та обов`язку доведення митної вартості ціни товару декларантом не спростовують висновків суду апеляційної інстанції у цій справі та їм не суперечать.
Висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовими позиціями, що містяться у постановах зазначених вище, які враховуються колегією суддів з огляду на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, відповідно до яких суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.
Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового про задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат із урахуванням положень статті 139 КАС України, колегія суддів виходить з того, що за подання позовної заяви позивачем сплачено 17769,64 грн та за подання апеляційної скарги – 26654,46 грн (17769,64 грн х 150 %), що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.
Оскільки Другим апеляційним адміністративним судом ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено, рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне здійснити розподіл судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, стягнувши з Слобожанської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень 44 424,10 грн (17769,64 + 26654,46) на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватної промислово-торговельної фірми "ЮСІ"  задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 по справі № 520/15327/2020  скасувати.
Прийняти постанову, якою адміністративний позов Приватної промислово-торговельної фірми "ЮСІ" задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Слобожанської митниці Державної митної служби України N UА807000/2020/001441/2 від 05.08.2020.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Слобожанської митниці Державної митної служби України № UА807170/2020/00872 від 05.08.2020. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці Державної митної служби України на користь Приватної промислово-торговельної фірми "ЮСІ" сплачений судовий збір у загальному розмірі 44 424 (сорок чотири тисячі чотириста двадцять чотири) грн. 10 коп.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    Л.В. Любчич   	
Повний текст постанови складено  26.04.2021 року