ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 915/2460/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:  
головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г. 
при секретарі - Лук`ященко В.Ю.

за участю представників:
від позивача: не з`явився
від 1 відповідача: не з`явився
від 2 відповідача: не з`явився
від третьої особи: Ярошевський Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі  
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Петрівна”
на рішення господарського суду Миколаївської області від 21.10.2020, суддя в І інстанції  Давченко Т.М., повний текст якого складено 23.10.2020 в м. Миколаєві
у справі № 915/2460/19
за позовом:  ОСОБА_1 , 
до відповідачів:
1) Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради,
2) приватного нотаріуса Боненко Тетяни Леонідівни,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Петрівна”
про зобов`язання скасувати реєстраційні записи

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до господарського суду Миколаївської області з позовом до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради та приватного нотаріуса Боненко Тетяни Леонідівни, в якому просила: 
-          зобов`язати державного реєстратора (відповідача-1) скасувати з ЄДРЮОФОП та ГФ запис №15221050025003227 від 17.10.2018 про внесення змін до відомостей про юридичну особу, а саме складу засновників ТОВ “Петрівна”; 
-          зобов`язати державного реєстратора (відповідача-1) скасувати з ЄДРЮОФОП та ГФ запис №15221070026003227 від 18.10.2018 про внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі зміною в установчі документи, - зміна керівника товариства з правом першого підпису; 
-          зобов`язати приватного нотаріуса Боненко Т.Л. (відповідача-2) скасувати з ЄДРЮОФОП та ГФ запис № 15221050027003227 від 03.12.2018 про внесення змін до установчих документів юридичної особи – інші зміни;
-          зобов`язати приватного нотаріуса Боненко Т.Л. (відповідача-2) скасувати з ЄДРЮОФОП та ГФ запис № 15221100028003227 від 03.09.2019 по внесенню рішення засновників (учасників) юридичної особи щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації.
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що ОСОБА_1 є єдиним засновником ТОВ “Петрівна”, проте спірні записи внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань поза волею останньої, на підставі акту від 20.09.2018 приймання-передачі частки в статутному капіталі товариства, згідно якого єдиним учасником ТОВ “Петрівна” зазначено громадянина ОСОБА_2 . У наступному рішенням господарського суду Миколаївської області від 12.08.2019 у справі № 915/1299/18 зазначений акт приймання-передачі визнано недійсним, а тому, на думку позивачки, підлягають скасуванню усі реєстраційні записи, внесені до реєстру на підставі цього акту.
Рішенням господарського суду Миколаївської області від 21.10.2020 позов задоволено повністю. Зобов`язано державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис від 17.10.2018 № 15221050025003227 про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи. Зобов`язано державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис від 18.10.2018 № 15221070026003227 про внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах. Зобов`язано приватного нотаріуса Боненко Тетяну Леонідівну скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис від 03.12.2018 № 15221050027003227 про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи. Зобов`язано приватного нотаріуса Боненко Тетяну Леонідівну  скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис від 03.09.2019 № 15221100028003227 про внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації.
ТОВ “Петрівна” у поданій до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційній скарзі просить зазначене скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Підставами для скасування оскаржуваного рішення скаржник зазначає неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.          
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що позивач жодним чином не обґрунтував чим саме чим відповідачі по справі порушили його право.
Суд не приділив уваги, що відповідачем у вказаній справі могло бути виключно ТОВ «Петрівна», а не державний реєстратор чи/та приватний нотаріус, незалучення в якості відповідача ТОВ «Петрівна» звузило процесуальні права останнього, який мав би користуватися правами, передбаченими ст.46 ГПК України, міг би подати відзив (ст. 165 ГПК України), заперечення (ст.167 ГПК України) тощо. Скаржник вважає, що залучення до справи неналежних відповідачів мало стати підставою або для заміни неналежного відповідача (ст.48 ГПК України), або якщо цього не сталося - для відмови в задоволенні позову.
Суд першої інстанції мав би оцінити та визнати недійсним рішення власника/органу управління юридичної особи, а потім вже скасовувати відповідні записи Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Скаржник вважає, що невідповідність обраного позивачем способу захисту порушеного права, визначеному законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову у позові.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване. 
Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги усі учасники справи в порядку передбаченому ст. ст. 120, 121 ГПК України заздалегідь були повідомлені належним чином, проте сторони не скористалися наданим законом правом на участь своїх представників в засіданні суду апеляційної інстанції. 
Оскільки частиною 12 ст. 270 ГПК передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представників сторін за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням загальних зборів учасників ТОВ “Петрівна”, оформлених протоколом від 04.11.2016 № 16/11-1, введено ОСОБА_1 до складу учасників ТОВ “Петрівна” з часткою у статутному капіталі, що еквівалента 52500 грн.; призначено ОСОБА_1 на посаду директора ТОВ “Петрівна” з наданням їй права першого підпису на банківських, фінансових та інших документах (без обмежень) з 05.11.2016; затверджено зміни до статуту ТОВ “Петрівна” в новій редакції та визначено зареєструвати їх відповідно до вимог законодавства.
Відповідно до статутних положень ТОВ “Петрівна”, в редакції від 04.11.2016 № 16/11-1, громадянка ОСОБА_1 є єдиним учасником товариства з часткою у розмірі 52500 грн., що становить 100% статутного капіталу та відповідає 100 голосам на зборах учасників. 
Статут ТОВ “Петрівна” та справжність підпису ОСОБА_1 на ньому засвідчені приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області 04.11.2016, про що до реєстру внесено запис за № 1206.
Наказом від 05.11.2016 № 16 ОСОБА_1 призначено на посаду директора ТОВ “Петрівна”, про що відповідні відомості внесено до Державного реєстру. 
Рішенням господарського суду Миколаївської області від 12.08.2019, що набрало законної сили, визнано недійсним акт приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальність "Петрівна" від 20.09.2018, який став підставою для здійснення реєстраційного запису №15221050025003227 від 17.10.2018, внесеного 17.10.2018 державним реєстратором Департаменту (Центру) надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Роговою Оленою Анатоліївною та внесеного до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відносно Товариства з обмеженою відповідальність "Петрівна" про зміну складу або інформації про засновників.
Вказаним судовим рішенням встановлено наступні обставини: Товариство з обмеженою відповідальністю "Петрівна" створено на підставі рішення загальних зборів учасників №1 від 04.01.2000 та зареєстровано Реєстраційно-ліцензійною палатою Миколаївського міськвиконкому 09.02.2000.
Рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна" №16/11-1 від 04.11.2016 вирішено, зокрема, ввести ОСОБА_1 до складу учасників вказаного товариства з часткою в статутному капіталі, що еквівалента 52500 грн; призначити ОСОБА_1 на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна", надавши їй право першого підпису на банківських, фінансових та інших документах (без обмежень) з 05.11.2016; затвердити зміни та статут Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна" в новій редакції та зареєструвати їх відповідно до вимог законодавства.
Відповідно до підпункту 1.1.1 пункту 1.1 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна", затвердженого рішенням загальних зборів учасників №16/11-1 від 04.11.2016, ОСОБА_1 є єдиним учасником товариства.
За умовами пункту 3.1 статуту від 04.11.2016 розмір статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна" складає 52500 грн, він поділений на 100 часток по 525 грн кожна частка. Частка ОСОБА_1 становить 52500 грн, що складає 100% статутного капіталу та відповідає 100 голосам на зборах учасників.
Наказом №16 від 05.11.2016 ОСОБА_1 призначено на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна" з посадовим окладом згідно із штатним розписом та правом першого підпису. Вищезазначені відомості було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №1004614497 від 06.11.2018 державним реєстратором Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Роговою Оленою Анатоліївною 17.10.2018 до зазначеного реєстру було внесено реєстраційний запис №15221050025003227 про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи (зміна складу або інформації про засновників), а 18.10.2018 - реєстраційний запис №15221070026003227 про зміну керівника юридичної особи. Зокрема, у вказаному витязі зазначено, що єдиним засновником, учасником та керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна" є ОСОБА_2 .
Підставою для внесення реєстраційного запису №15221050025003227 про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи (зміна складу або інформації про засновників) є акт приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна" від 20.09.2018, згідно з яким     ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 прийняв частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна" у розмірі 100%, яка в грошовому еквіваленті становить 52500 грн.
На зворотному боці вищезазначеного акту приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна" міститься напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зуєвої Н.В. щодо засвідчення нею справжності підписів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
У наступному, 16.10.2018 ОСОБА_2 прийнято рішення засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна" №18, яким знято з ОСОБА_1 повноваження з виконання обов`язків керівника, звільнено останню з посади директора товариства з 17.10.2018 та призначено, починаючи з вказаної дати, новим керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна" ОСОБА_2 .
Рішенням учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна" №2 30.11.2018, яке того ж дня було нотаріально посвідчене приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Боненко Т.Л. та зареєстровано в реєстрі за №5281, вирішено, зокрема, затвердити і зареєструвати нову редакцію статуту товариства та внести відповідні зміни в державний реєстр.
Згідно із пунктами 1.1, 2.1 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна", затвердженого рішенням учасника №2 від 30.11.2018, останнє створено з метою отримання прибутку громадянином України ОСОБА_2 ; для забезпечення діяльності товариства за рахунок вкладу учасника створюється статутний капітал, розмір якого складається з номінальної вартості часток його учасника, виражених в національній валюті України, та становить 52500 грн; частка ОСОБА_2 складає     52500 грн, що становить 100% статутного капіталу.
Відповідно до висновку експерта № 79 від 15.05.2019, складеного за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, призначеної ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.03.2019 у справі №915/1299/18, підпис від імені ОСОБА_1 в акті приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальність "Петрівна" від 20.09.2018 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.
Згідно з листами приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зуєвої Н.В. №33/01-16 та №34/01-16 від 10.07.2019, адресованих представнику позивача у відповідь на адвокатські запити останнього, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зверталися до вказаного нотаріуса за вчиненням будь-яких нотаріальних та/або реєстраційних дій, в тому числі щодо нотаріального посвідчення та реєстрації акту приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальність "Петрівна" від 20.09.2018.
Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.
За змістом наведеної процесуальної норми, неодмінною умовою її застосування є участь тих самих осіб або особи, щодо якої встановлено ці обставини, як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні обставини, що мають значення для справи, що розглядається.
Вищевказані обставини встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, у справі де брали участь ті ж самі особи, що і у даній справі, а тому вони не повинні доводитися знову у даній справі. 
Преюдиціальні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.
Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.
Також судом установлено, що із змісту витягу з Реєстру від 05.10.2019 № 1005818647 вбачається, що у період після здійснення вказаного вище реєстраційного запису від 17.10.2018 № 15221050025003227 (який досі міститься в Реєстрі) та до набрання законної сили рішенням господарського суду Миколаївської області від 12.08.2019 у справі № 915/1299/18 відбулися і інші реєстраційні дії відносно ТОВ “Петрівна”, а саме, до реєстру державними реєстраторами (відповідачами) внесені записи:
1) державним реєстратором Департаменту Роговою О.А. ? запис від 18.10.2018 № 1522107002600322 ? внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі зміною в установчі документи (зміна керівника юридичної особи);
2) приватним нотаріусом Боненко Т.Л. ? запис від 03.12.2018 № 15221050027003227 ? державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи (інші зміни);
3) приватним нотаріусом Боненко Т.Л. ? запис від 03.09.2019 № 15221100028003227 ? внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації.
На думку позивачки, зазначені вище записи є похідними від неправомірної реєстраційної дії від 17.10.2018 № 15221050025003227 та порушують її права та законні інтереси, оскільки не залежали від волевиявлення позивачки і були проведені на підставі документів, які подавалися державним реєстраторам не уповноваженими на то особами.
Викладені обставини, на думку позивачки, є підставою для скасування вказаних вище спірних записів, що зумовить поновлення її корпоративних прав, зокрема, на частку у статутному капіталі товариства та на управління ТОВ “Петрівна”.
Судом установлено, що спірні записи від 17.10.2018 № 15221050025003227 та від 18.10.2018 № 1522107002600322 вчинені державним реєстратором Департаменту Роговою О.А. за заявами ОСОБА_2 , а спірні записи від 03.12.2018 № 15221050027003227 та від 03.09.2019 № 15221100028003227 вчинені приватним нотаріусом Боненко Т.Л. за заявами не уповноваженої на це особи, про що нотаріусу на час вчинення цих записів не могло бути відомо.          Статтею 83 ЦК України визначено, що юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 167 ГК України корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», що був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, Учасники товариства мають такі права: 1) брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства; 2) отримувати інформацію про господарську діяльність товариства; 3) брати участь у розподілі прибутку товариства; 4) отримати у разі ліквідації товариства частину майна, що залишилася після розрахунків з кредиторами, або його вартість.
Учасники товариства можуть мати інші права, передбачені законом та статутом товариства.
Пунктом 1 частини 1 ст. 116 ЦК України також передбачене право учасника господарського товариства у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, брати участь в управлінні товариством.
Статтею 97 ЦК України визначено, що управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ст. 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Рішення про внесення змін до статуту товариства, відчуження майна товариства на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлено законом. Учасник товариства не має права голосу при прийнятті загальними зборами товариства рішень з питань щодо вчинення з ним правочину та щодо спору між ним і товариством, якщо інше не встановлено законом. Це правило не застосовується у товаристві з одним учасником. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.
За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідності до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Підставою недійсності правочину, згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, згідно котрих, зокрема, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, і волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України).
При цьому, частиною першою статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Таким чином, дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, колегія суддів вважає вірним висновок місцевого суду про те, що з огляду на недійсність акту від 20.09.2018 приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ “Петрівна”, який був підставою вчинення державним реєстратором Роговою О.А. реєстраційного запису від 17.10.2018 № 15221050025003227 “Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи” щодо виключення зі складу засновників товариства позивачки та включення до складу засновників ОСОБА_2 , то ОСОБА_2 не набув ані прав засновника ТОВ “Петрівна”, ані прав власності на частку у статутному капіталі товариства, а тому не був особою, уповноваженою на звернення до реєстраторів з заявою щодо внесення змін до відомостей про товариство. 
Натомість, такою особою залишилася ОСОБА_1 , яку з моменту внесення до реєстру відомостей про виключення її зі складу засновників ТОВ “Петрівна” було позбавлено можливості здійснення своїх прав на управління товариством, прийняття участі в розподілі прибутку товариства та одержання дивідендів, тощо.
Таким чином, спірні записи від 18.10.2018 № 1522107002600322, від 03.12.2018 № 15221050027003227 та від 03.09.2019 № 15221100028003227 є похідними від запису від 17.10.2018 № 15221050025003227, вчиненого на підставі акту від 20.09.2018 приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ “Петрівна”, визнаного недійсним рішенням суду, у зв`язку з чим зазначені вище записи підлягають скасуванню. 
При цьому місцевим судом слушно зауважено, що в даному випадку позивачкою не ставилася під сумнів законність дій державних реєстраторів щодо вчинення спірних записів, оскільки на момент вчинення запису від 17.10.2018 № 15221050025003227 (яким фактично замінено засновника товариства з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 ) та подальших похідних оспорюваних записів недійсність акту від 20.09.2018 приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ “Петрівна” не була встановленою судом, і державні реєстратори не могли бути про неї обізнаними.
Водночас, для захисту прав ОСОБА_1 , як єдиного засновника ТОВ “Петрівна” належить відновити становище, яке існувало до порушення її прав та законних інтересів, що зумовлює необхідність скасування державними реєстраторами вчинених ними спірних записів, чим спростовується безпідставне твердження скаржника щодо невідповідності обраного позивачкою способу захисту порушеного права.
Помилковими слід визнати викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника,  що відповідачем у вказаній справі могло бути виключно ТОВ «Петрівна», а не державний реєстратор чи/та приватний нотаріус, незалучення в якості відповідача ТОВ «Петрівна» звузило процесуальні права останнього, який мав би користуватися правами, передбаченими ст.46 ГПК України, міг би подати відзив (ст. 165 ГПК України), заперечення (ст.167 ГПК України) тощо.
Як вже було зазначено вище, відповідно до приписів частини першої статті 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав. Участь у товаристві майном і узгодження між учасниками спільного управління ним наділяє учасника корпоративними правами, а тому відносини щодо цих прав мають характер корпоративних правовідносин (частина третя статті 167 ГК України).
Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи.
Частиною 1 ст. 41 ГПК України визначено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи. 
Права та обов`язки учасників справи визначені статтею 42 ГПК України, згідно з якою учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами. 2. Учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Згідно з ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 50 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права та обов`язки, встановлені статтею 42 цього Кодексу.
З огляду на те, що предметом спору у даній справі  є вимога ОСОБА_1 до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради та приватного нотаріуса Боненко Т.Л. про зобов`язати скасувати з ЄДРЮОФОП та ГФ вчинені ними записи про внесення змін до відомостей про юридичну особу та до установчих документів юридичної особи стосовно ТОВ «Петрівна», то відповідно до ст. 45 ГПК України вказані особи правильно визначені позивачкою відповідачами. Водночас, ТОВ «Петрівна» було залучено судом до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору і яка має такі ж самі процесуальні права та обов`язки, що й відповідачі.
Безпідставним є також твердження скаржника про вихід місцевим судом за межі позовних вимог, оскільки зі змісту оскарженого рішення вбачається, що суд не розглядав жодні інші вимоги, ніж ті, які були заявлені позивачкою у позові, в той час як незначне стилістичне коригування позовної вимоги, без зміни її змісту, при  задоволенні позову    не є виходом за межі позовних вимог.
Порушення судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні даного спору по суті, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому доводи скаржника в цій частині не приймаються до уваги.
Принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.
Місцевим господарським судом при прийнятті рішення було дотримано вказаних принципів та забезпечено сторонам справедливий судовий розгляд, взято до уваги інтереси учасників справи та почуто їх, що відповідає вимогам ГПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції.
Згідно зі статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58). 
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими та надуманими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.  
Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.
З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку  ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 21 жовтня 2020 у справі № 915/2460/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Петрівна” - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повна постанова складена 28.04.2021.

Головуючий  суддя:                                                              Бєляновський В.В.

          Судді:                                                                            Богатир К.В.

                                                                                                             Філінюк І.Г.