ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/2740/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в  м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року у справі №340/2740/20 за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "АТП-2004"  до  Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області     про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-
ВСТАНОВИВ:
17 липня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АТП-2004" звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області, в якому просило:
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення №00000160501 від 20.03.2020 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на 459 148,00 гривень (367 318,00 гривень за податковим зобов`язанням, 91 830,00 гривень за штрафними санкціями);
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення №0000573305 від 20.03.2020 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків і зборів, у тому числі з військового збору, на 61 955,64 гривень (30 896,80 гривень за податковим зобов`язанням, 22 435,26 гривень за штрафними санкціями);
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення №0000563305 від 20.03.2020 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків і зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, на 906 627,09 гривень (452 147,32 гривень за податковим зобов`язанням, 328 320,20 гривень за штрафними санкціями, 126 159,57 гривень - сума пені відповідно до п.п.129.1.3 п.129.1. ст. 129 ІІК України);
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення №0000553305 від 20.03.2020 року, яким застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачені податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в сумі 510,00 гривень.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що висновки акту перевірки не відповідають  фактичним обставинам та діючому податковому законодавству України на підставі яких винесено оскаржувані податкові повідомлення – рішення, а тому позивач   вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року у справі №340/2740/20 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АТП-2004"  до  Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень – рішень,   задоволені.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,  відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні  позовних  вимог. В обґрунтування апеляційної скарги   відповідач зазначив, що  за результатами перевірки ТОВ "АТП - 2004" встановлено порушення вимог податкового законодавства та винесено податкові повідомлення  рішення з урахуванням  порушень, встановлених перевіркою. Також вважає, що позивачем не наведено законодавчо обґрунтованих підстав для скасування винесених податкових повідомлень  рішень.

 Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, оцінивши обгрунтування рішення суду першої інстанції,   колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою з огляду на таке.
Судом першої інстанції втсановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області на підставі наказу №19 від 10.01.2020 року проведена планова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "АТП-2004"з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2016 по 30.09.2019 року, валютного законодавства за період 01.10.2016 по 30.09.2019 року, з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 30.09.2019 року, іншого законодавства за період 01.10.2016 по 30.09.2019 року.
За результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки складено акт від 24.02.2020 року №14/11-28-05-01/32967654 (а.с.13-39), яким встановлено наступні порушення, а саме:
пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.140.4.2 п.140.4 ст.140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 367 318 грн., в т.ч. за перший квартал 2019 року на суму 367318 грн.;
ст.51, пункт 70.16 статті 70, абз. б) пункт 176.2 статті 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ із відповідними змінами та доповненнями, податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) подавалися з недостовірними даними за IV квартал 2016 року, І квартал 2017 року, III квартал 2017 року, І-ІV квартал 2018 року, І-ІІІ квартал 2019 року;
пп.14.1.47, пп.14.1.71, пп.14.1.180, пп.14.1.219 пункту 14.1 статті 14, п.163.1 статті 163, підпункту 164.2.17 “е” пункту 164.2 пункту 164.5, статті 164, підпункту 168.1.1, підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168, підпункту 170.1.4 пункту 170.1 етапі 170, пункту 171.2 статті 171. пункту 173.1 статті 173 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб в сумі 509301,84 грн. в тому числі по періодах; грудень 2016 року в сумі 16782,32 грн.; січень 2017 року в сумі 40714,83 грн.; вересень 2017 року в сумі 16198,92 грн.; березень 2018 року в сумі 10763,32 грн.; травень 2018 року в сумі 47917,89 грн.; липень 2018 року в сумі 58005,26 грн.; вересень 2018 року в сумі 51496,20 грн.; листопад 2018 року в сумі 74692,37 грн.;   грудень 2018 року в сумі 21077,35 грн.;  січень 2019 року в сумі 108710,16 грн.; квітень 2019 року в сумі 16857,45 грн.;  травень 2019 року в сумі 14143,69 грн.: вересень 2019 року в сумі 31942,08 грн.
Відповідно до пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового Кодексу України нараховано пеню в сумі 126043,07 грн. з урахуванням статті 102 Податкового кодексу України.
підпункт 164.2.17 “е” пункту 164.2 пункту 164.5. статті 164, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, підпункту 170.1.4 пункту 170.1 статті 170, пункту 171.2 етапі 171 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб в сумі 342,63 грн. за липень 2018 року;
Відповідно до пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового Кодексу України нараховано пеню в сумі 116,50 грн.
пункту 161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень - Податкового кодексу України, підпункту 14.1.47, підпункту 14.1.71, підпункту 14.1.180, підпункту 14.1.219 пункту 14.1 статті 14, пункту 16.3.1 статті 163, підпункту 164.2.17 “е” пункту 164.2. статті 164, підпункту 168.1.1, підпункту 168.1.2 пункту 168.1 стані 168, підпункту 170.1.4 пункту 170.1 статті 170, пункту 171.2 статті 171, абз.3 пункту 173.1 статті 173 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено військовий збір в сумі 34802,36 грн. в тому числі по періодах: грудень 2016 року в сумі 1146,79 грн.;
- січень 2017 року в сумі 2782,19 грн.; вересень 2017 року в сумі 1106,93 грн.;  березень 2018 року в сумі 735,50 грн.; травень 2018 року в сумі 3274,40 грн.; липень 2018 року в сумі 3963.70 грн.; вересень 2018 року в сумі 3518,91 грн.;  листопад 2018 року в сумі 5103,99 грн.; грудень 2018 року в сумі 1440,29 грн.;  січень 2019 року в сумі 7428,54 грн.; квітень 2019 року в сумі 1151,93 грн.; травень 2019 року в сумі 966,49 грн.; вересень 2019 року в сумі 2182,71 грн.
Відповідно до пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового Кодексу України нараховано пеню в сумі 8615,62 грн. з урахуванням статті 102 Податкового кодексу України.
підпункт 164.2.17 “е” пункту 164.2 пункту 164.5. статті 164, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, підпункту 170.1.4 пункту 170.1 статті 170. пункту 171.2 статті 171 Податково кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями), в результаті чого не нараховано та не сплачено до бюджету військовий збір в сумі 23,41 грн. у липні 2018 року;
Відповідно до пп.129.1.1 п.129.1 ст. 129 Податкового Кодексу України нараховано пеню в сумі 7,96 грн.
 пункт 1 частини 2 статті 6, пункт 1 частини 1 статті 7, частина 5 статті 8, пункт 3 пункт 8 статті 9 Закону України №24б4-VІ від 08.07.2010 року “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” із змінами та доповненнями та занижена сума єдиного внеску в сумі 550,56 грн. в тому числі по періодах; лютий 2015 року в сумі 405,29 грн., березень 2015 року в сумі 145,27 грн.
На підставі висновків акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення, зокрема:
- №00000160501 від 20.03.2020 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на 459 148,00 гривень (367 318,00 гривень за податковим зобов`язанням, 91 830,00 гривень за штрафними санкціями) (а.с.9);
- №0000573305 від 20.03.2020 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків і зборів, у тому числі з військового збору, на 61 955,64 гривень (30 896,80 гривень за податковим зобов`язанням, 22 435,26 гривень за штрафними санкціями) (а.с.10);
- №0000563305 від 20.03.2020 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків і зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, на 906 627,09 гривень (452 147,32 гривень за податковим зобов`язанням, 328 320,20 гривень за штрафними санкціями, 126 159,57 гривень - сума пені відповідно до п.п.129.1.3 п.129.1. ст. 129 ІІК України) (а.с.11);
- №0000553305 від 20.03.2020 року, яким застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачені податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в сумі 510,00 гривень (а.с.12).
Не погоджуючись з винесеними контролюючим органом податковими повідомленнями – рішеннями позивачем  подано скаргу до Державної податкової служби України (а.с.40-42), яка  рішенням від 15.06.2020 року Державної податкової служби України  залишена без задоволення.   (а.с.43-47).
Не погоджуючись з рішеннями контролюючого органу та податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду .  
Застосовуючи   норми Конституції України  та Податкового Кодексу України, з урахуванням  вимог  позовної заяви, суд першої  інстанції зазначив: 
             Ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до пп.14.1.97 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, лізингова (орендна) операція - господарська операція юридичної особи (орендодавця), що передбачає надання основних засобів у користування іншим фізичним чи юридичним особам (орендарям) за плату та на визначений строк, які здійснюються, серед іншого, у вигляді фінансового лізингу (оренди).
Фінансовий лізинг (оренда) - господарська операція, що здійснюється фізичною або юридичною особою і передбачає передачу орендарю майна, яке є основним засобом згідно з цим Кодексом і придбане або виготовлене орендодавцем, а також усіх ризиків та винагород, пов`язаних з правом користування та володіння об`єктом лізингу.
Лізинг (оренда) вважається фінансовим, якщо лізинговий (орендний) договір містить одну з таких умов: об`єкт лізингу передається на строк, протягом якого амортизується не менш як 75 відсотків його первісної вартості, а орендар зобов`язаний на підставі лізингового договору та протягом строку його дії придбати об`єкт лізингу з наступним переходом права власності від орендодавця до орендаря за ціною, визначеною у такому лізинговому договорі; балансова (залишкова) вартість об`єкта лізингу на момент закінчення дії лізингового договору, передбаченого таким договором, становить не більш як 25 відсотків первісної вартості ціни такого об`єкта лізингу, що діє на початок строку дії лізингового договору; сума лізингових (орендних) платежів з початку строку оренди дорівнює первісній вартості об`єкта лізингу або перевищує її; майно, що передається у фінансовий лізинг, виготовлене за замовленням лізингоотримувача (орендаря) та після закінчення дії лізингового договору не може бути використаним іншими особами, крім лізингоотримувача (орендаря), виходячи з його технологічних та якісних характеристик.
Так матеріалами справи встановлено, що Відповідно до Договору фінансового лізингу №255-L від 17.08.2011 року ТОВ "ОТП Лізинг" код 35912126, м. Київ (надалі – Лізингодавець), на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов`язується набути у власність Лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно (надалі – Предмет лізингу), наведене в специфікації, що є додатком №1 до даного Договору (а саме: тягачі в кількості 10 штук вартістю 8 870 925,90 грн., напівпричіпи цистерни для транспортування харчової олії ємністю 32 кубічних метра в кількості 10 штук вартістю 7 382 899,60 грн., загальна вартість Предмету лізингу складає 16 253 825,50 грн.), а ТОВ "АТП-2004" (надалі - Лізингоодержувач) зобов`язується прийняти Предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього Договору (а.с.54-60).
Строк користування Лізингоодержувачем Предметом лізингу складається з періодів (місяців) лізингу згідно з Графіком сплати лізингових платежів (Додаток 2 до Договору) та починається з дати підписання Сторонами акту приймання-передачі Предмета лізингу за формою встановленою Лізингодавцем.
Лізингоодержувач самостійно та на власний ризик обирає Предмет лізингу та продавця (постачальника) Предмета лізингу. Продавцем (постачальником) Предмета лізингу є особа, зазначена у специфікації.
Загальна вартість Предмета Лізингу на момент укладання Договору зазначається у специфікації (Додаток 1) до Договору та складає 16 253 825,50 грн.
У пункті 1.8 Договору зазначено, що після проведення фактичної передачі Предмета лізингу Лізингоодержувачу загальна вартість Предмета лізингу може бути змінена, якщо, визначена у Специфікації в грошовому еквіваленті до іноземної валюти та/або в зв`язку з збільшенням митних зборів та інших обов`язкових платежів, які впливають на вартість Предмету лізингу, згідно з умовами Договору купівлі-продажу на момент проведення повного розрахунку Лізингодавця з Продавцем за придбання Предмета лізингу, загальна вартість Предмета лізингу змінилась. В цьому випадку, Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю суму, на яку збільшилась загальна вартість Предмету лізингу, на підставі окремого рахунку, виставленого (наданого) Лізингодавцем, якщо інше не передбачено у письмовій формі між Лізингодавцем та Лізингоодержувачем.
Приймання Лізингоодержувачем Предмета лізингу в лізинг оформлюється шляхом складання Акту приймання-передачі, що підтверджує якість, комплектність, справність, належний стан Предмета лізингу і відповідність Предмета лізингу техніко-економічним показникам, встановленим Лізингоодержувачем умовам і специфікаціям, та умовам Договору.
З моменту передачі Предмета лізингу Лізингодавець передає Лізингоодержувачу на строк користування Предметом лізингу права на гарантійне та сервісне обслуговування згідно з договором купівлі-продажу Предмета лізингу. Лізингоодержувач самостійно, за власний рахунок, виконує ремонт та технічне обслуговування Предмета лізингу, при цьому, не порушуючи умови гарантії. В будь-якому випадку Лізингоодержувач звільняє Лізингодавця від будь-яких обов`язків щодо обслуговування та будь-якого ремонту Предмета лізингу і пов`язаних з цим витрат і судових позовів.          
З моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі Предмета лізингу до Лізингоодержувача переходять усі ризики, пов`язані з користуванням та володінням Предметом лізингу.
У випадку, якщо Предмет лізингу підлягає державній реєстрації, така реєстрація здійснюється на ім`я Лізингодавця у визначені чинним законодавством строки.
Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю лізингові платежі відповідно до Договору. Лізингові платежі складаються з авансового платежу, який включає суму, яка відшкодовує частину вартості Предмета лізингу, а також чергових лізингових платежів, кожен з яких включає:
- суму, яка відшкодовує частину вартості Предмета лізингу;
- винагороду Лізингодавця у зв`язку з передачею у лізинг Предмет лізингу (надалі “винагорода”), яка містить змінну складову LIBOR (фіксована індикативна ставка, яка нараховується як середньоарифметичне значення індивідуальних процентних ставок пропозиції ресурсів банків-членів Британської Банківської Асоціації та фіксується на 11.00 годину рівно за лондонським часом для певних валют та строків кредитування. При реалізації цього Договору, ставка визначається на відповідну дату за даними системи РЕЙТЕРС).
Складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів визначені в Графіку згідно з Додатком 2 до Договору (а.с.61).
У пункті 5.7 Договору фінансового лізингу №255-L від 17.08.2011 року зазначено, що у зв`язку із залученням Лізингодавцем кредитних коштів у доларах США для придбання Предмету лізингу Лізингоодержувач зобов`язаний коригувати винагороду на суму курсової різниці та витрат, що виникли за відповідним поточним лізинговим платежем. Сума курсової різниці визначається за формулою: Скр=(Флп/К1)*К2-Флп, де: Скр - сума курсової різниці, грн.; Флп - лізинговий платіж згідно Графіку (Додаток 2 до Договору) у місяці, за який нараховується курсова різниця; К1 - курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України на дату здійснення платежу у зв`язку з придбанням Предмету лізингу, який зазначається в акті приймання передачі; К2 - курс платежу, курс гривні до долара США, встановленого Національним Банком України на дату виставлення рахунку сплати періодичного лізингового платежу, згідно п.5.6. Договору, та збільшеного на 1,5%.
У відповідності до п. 5.6 Договору кожний періодичний лізинговий платіж Лізингоодержувач зобов`язаний сплачувати не пізніше дати вказаної в Додатку 2. Вказана в цьому пункті дата є датою нарахування кожного чергового лізингового платежу для цілей податкового обліку.
Пунктом 5.20 Договору передбачено, що в період дії Договору розмір лізингової плати може збільшуватись (індексуватись) в залежності від зміни законодавства, яке впливає на лізингову діяльність лізингодавця; зміни, у зв`язку з рішеннями органів державної влади та місцевого самоврядування України, Національного банку України, банків та страхових компаній, страхових тарифів, а також збільшенням податків. Зборів та інших обов`язкових платежів, пов`язаних з конвертацією гривні в іноземну валюту тощо.
Згідно з додатком 2 до Договору фінансового лізингу №255-L від 17.08.2011 року графік сплати лізингових платежів встановлений:
перший лізинговий платіж до 26.08.2011 року включає авансовий платіж з ПДВ в сумі 3250765,10 грн. та комісію за організацію з ПДВ в сумі 130 030,60 грн.;
періодичні лізингові платежі з 31.12.2011 по 30.09.2016 року на загальну суму 18 082 983,31 грн., в т.ч. відшкодування вартості Предмета лізингу - 13 003 060,40 грн., винагорода - 5 079 922,95 грн.
Додатковою угодою №1 від 13.01.2012 року внесені зміни до Додатку 2 в частині графіка сплати та сум періодичних платежів, а саме графік сплати визначений з 25.01.2012 по 25.10.2016 року, загальна сума лізингового платежу складає 18 015 501,87 грн., в т.ч. відшкодування вартості Предмета лізингу - 11 996 387,26 грн., винагорода - 6 019 114,61 грн. (а.с.64).
Станом на 01.10.2016 року кредиторська заборгованість перед ТОВ "ОТП Лізинг" за предмет лізингу по Договору фінансового лізингу №255-L від 17.08.2011 року становила 770 754,74 грн., що обліковувалась на бухгалтерському рахунку 531 “Зобов`язання по фінансовій оренді”. 
ТОВ "АТП-2004" сплачено лізинговий платіж 24.10.2016 року та відшкодовано вартість Предмета лізингу за останнім платежем у сумі 770 754,74 грн. 
ТОВ "ОТП Лізинг" на адресу ТОВ "АТП-2004" відповідно до Договору фінансового лізингу №255-L від 17.08.2011 року, графіку №1 та на підставі рахунку №73483 від 21 жовтня 2016 р. надало акт надання послуг від 25.10.2016 №13528 (а.с.65-66).
            ТОВ "АТП-2004" відображено нарахування вищенаведених послуг по Дебету рахунку 9521 “Проценти за небанківські кредити” та Кредиту рахунку 6841 “Розрахунки по нарахованим процентам в національній валюті” та відображено у складі фінансових витрат по рядку 2250 “Фінансові витрати” Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2016 рік.
Оплата проведена ТОВ “АТП-2004” 24.10.2016 року у сумі 2 170 751.51 грн.
25.10.2016 року між ТОВ “ОПТ Лізинг”, як Лізингодавець та ТОВ “АТП-2004”, як Лізингоодержувач, складено Акт переходу у власність ТЗ за Договором фінансового лізингу №255-L від 17.08.2011 року (а.с.90).
Встановлені судом обставини сторонами не заперечуються.
Отже, умовами укладеного Договору фінансового лізингу №255- L від 17.08.2011 року та додатками до нього (графіками сплати лізингових платежів) вартість предмета лізингу та лізингові платежі, якими є відшкодування частини вартості предмета лізингу та платіж як винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно, визначені виключно у національній валюті України - гривні, без визначення грошового еквівалента в іноземній валюті.
Еквівалент іноземної валюти (1 долар США) зазначено лише в актах приймання-передачі ТОВ "ОТП Лізинг" на адресу ТОВ "АТП-2004" Предмету лізингу від 12.12.2011 року; від 21.12.2011 року; від 29.12.2011 року; від 12.01.2012 року, а саме зазначено: фактичний курс продажу валюти кредиту 1 долар США = 7,9899 грн. (а.с.85-89).
Пунктом 1.8 Договору фінансового лізингу №255- L від 17.08.2011 року передбачено, що після проведення фактичної передачі Предмета лізингу Лізингоодержувачу загальна вартість Предмета лізингу може бути змінена, якщо, визначена у Специфікації в грошовому еквіваленті до іноземної валюти та/або в зв`язку з збільшенням митних зборів та інших обов`язкових платежів, які впливають на вартість Предмету лізингу, згідно з умовами Договору купівлі-продажу на момент проведення повного розрахунку Лізингодавця з Продавцем за придбання Предмета лізингу, загальна вартість Предмета лізингу змінилась. В  цьому випадку, Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю суму, на яку збільшилась загальна вартість Предмету лізингу, на підставі окремого рахунку, виставленого (наданого) Лізингодавцем, якщо інше не передбачено у письмовій формі між Лізингодавцем та Лізингоодержувачем.
Розрахунок коригування винагороди на суму курсових різниць визначений у п. 5.7 Договору фінансового лізингу №255-L від 17.08.2011 року зумовлений залученням Лізингодавцем (ТОВ "ОТП Лізинг") кредитних коштів у доларах США для придбання Предмету лізингу.
На думку контролюючого органу, на момент проведення передачі Предмета лізингу у власність від ТОВ "ОТП Лізинг" на адресу ТОВ "АТП-2004" на підставі Акту від 25.10.2016 року переходу у власність ТЗ за Договором фінансового лізингу №255- L від 17.08.2011 року загальна вартість предмета лізингу змінилась на суму зміни валюти курсу у розмірі 2 040 658,16 грн., що зафіксовано в акті надання послуг від 25.10.2016 №13528. Отже, коригування лізингових платежів через зміну валюти курсу у жовтні 2016 року на суму 2 040 658,16 грн. (як зазначено в акті надання послуг від 25.10.2016 №13528) не є фінансовими витратами ТОВ "АТП-2004", а збільшує первісну вартість Предмета лізингу.
Приймаючи рішення по справі, з урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, щодо помилкового  твердження податкового органу, що коригування лізингових платежів через зміну валютного курсу  вимагає від  підприємства   змінювати вартість предметів лізингу.  Судова колегія погоджується з таким висновком суду.
Відповідно до п 6. Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 14 «Оренда», затвердженого  наказом Міністерства фінансів України №181 від 28.07.2000 року, збільшення вартості об`єкту лізингу можливе лише у тому разі, якщо затрати орендаря призводять до збільшення майбутніх економічних вигод.
Листрм Міністерства фінансів України від 31.07.2009 року №31-34000-10-16/20869, якщо відповідно до законодавства та умов договору грошовий еквівалент зобов`язання підприємства перед постачальником визначено в іноземній валюті, то в бухгалтерському обліку різниця, що виникає при погашенні зобов`язання, визнається іншими операційними доходами (витратами) (а.с.53).
При нарахуванні лізингового платежу орендар збільшує витрати на таку частину лізингового платежу, яка дорівнює сумі процентів, комісій, інших витрат нарахованих на вартість об`єкта фінансового лізингу (без урахування частини лізингового платежу, що надається в рахунок компенсації частини вартості об`єкта фінансового лізингу) за наслідками податкового періоду, в якому здійснюється таке нарахування.
Згідно з пп.138.10.5 п.138.10 ст.138 ПК України, витрати на нарахування процентів з фінансової оренди (фінансові витрати) відносяться до витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування.
Матеріалами справи встановлено, що позивач включив до складу основних засобів предмети лізингу за вартістю вказаною лізингодавцем в первинних документах, доказів укладення будь-яких угод, які б змінювали первісну вартість предметів лізингу чи збільшувало майбутні економічні вигоди суду не надано.
Висновок відповідача щодо порушення пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України не відповідає дійсності, оскільки нормами Податкового кодексу України, не передбачено коригування об`єкта оподаткування на суму курсових різниць, які виникають при перерахунку заборгованості, визначеній в іноземній валюті.
Крім того, позивач листом №166 від 29.07.2014 року звертався за податковою консультацією до Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області з питання віднесення до складу інших витрат суми нарахованого лізингодавцем коригування лізингових платежів через зміну валютного курсу (а.с.50).
Листом №24229/10/11-23-15-01 від 27.08.2014 року позивачу надано податкову консультацію щодо включення до валових витрат суми винагороди скоригованої на суму курсової різниці за договором фінансового лізингу (а.с.51).
Відповідно до п.53.1  ст.53 ПК України  не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі.
З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення - рішення №00000160501 від 20.03.2020 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо твердження відповідача, що позивачем під час продажу транспортних засобів фізичним особам надано додаткове благо у вигляді знижки у не грошовій формі, суд зазначає наступне.
Так перевіркою встановлено, що ТОВ "АТП – 2004" в перевіряємому періоді здійснено продаж легкових автомобілів та основних засобів фізичним особам на підставі договорів купівлі-продажу транспортних засобів та видаткових накладних відповідно до переліку наведеному в таблиці акта перевірки.
Згідно з підпунктом  14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений  розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому ст.  18  та розділом  IV  цього  Кодексу.
Пунктом  163.1 статті 163 Податкового кодексу України  визначено, що об`єктом оподаткування платника податку (як резидента, так і нерезидента) є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, який складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.
Відповідно до підпункту "е" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 зазначеного Кодексу до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених  ст. 165 цього Кодексу), зокрема у вигляді суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку.
Пунктом  164.5 статті 164 Податкового кодексу України  передбачено, що під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлено згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К = 100 : (100 - Сп), де К - коефіцієнт, Сп - ставка податку для таких доходів на момент їх нарахування.
Підпунктом  14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України  встановлено, що  додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV Кодексу).
Згідно з підпунктом 14.1.71 цього пункту, у разі якщо ціни (націнки) на товари (роботи, послуги) підлягають державному регулюванню згідно із законодавством, звичайною вважається ціна, встановлена відповідно до правил такого регулювання.
Відповідно до  статті 7 Закону України "Про оцінку майна"  оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї із сторін угоди та за згодою сторін.
Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, зокрема, переоцінки основних фондів для цілей бухобліку; оподаткування майна згідно із законом, крім випадків визначення розміру податку при спадкуванні власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою.
Статтею 9 Закону України "Про оцінку майна"  встановлено, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.
Згідно із  законами України "Про судову експертизу", «Про оцінку майна", Національним стандартом № 1 та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи й оцінки майна затверджено Методику товарознавчої експертизи, яка застосовується, зокрема, з метою визначення ринкової вартості колісних транспортних засобів, їх складників у разі відчуження. При цьому визначено, що ринкова вартість колісних транспортних засобів (його складників) - це вартість, за яку можливе відчуження колісних транспортних засобів (його складників) на ринку подібних колісних транспортних засобів (їх складників) на дату оцінки за договором, укладеним між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна зі сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.
Згідно з  постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403  середньоринковою вартістю транспортних засобів є величина, яка визначається статистичними методами і еквівалентна імовірній ціні, за яку може здійснюватися купівля-продаж транспортних засобів певної марки та моделі з відповідним строком експлуатації та пробігом на встановлену дату проведення оцінки.
Підпунктом  168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України  податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в  статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до пункту  171.2 статті 171 Податкового кодексу України  особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є, зокрема, податковий агент - для оподатковуваних доходів із джерела їх походження в Україні.
Відповідно до підпункту  170.1.4 пункту 170.1 статті 170 Податкового кодексу України  доходи, зазначені у підпунктах 170.1.1 - 170.1.3 цього пункту, оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставками, визначеними пунктом  167.1 статті 167  цього  Кодексу.
Пунктом 161 підрозділу 10  розділу XX Податкового кодексу України  передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір (далі - збір).
Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені  статтею 163 Податкового кодексу  (підпункти 1.2 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).
Відповідно до підпункту 1.4 цього пункту нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому  статтею 168 цього Кодексу, за ставкою (1,5 %), визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у  статті 171 Податкового кодексу  (підпункт 1.5 п. 161 підрозділу 10  розділу XX Податкового кодексу України).
Платники збору зобов`язані забезпечити виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені  статтею 176 Податкового кодексу України  (підпункт 1.6 пункту 161 підрозділу 10  розділу XX Податкового кодексу України).
Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 379 від 11 серпня 2010 року затверджена Інструкція про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них - надалі Інструкція № 379, згідно пункту 4.1. глави 4 якої вбачається: “У разі заміни номерних знаків (крім випадків їх втрати або викрадення) проводиться перереєстрація ТЗ із заміною свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорта). ...При цьому виконуються дії, передбачені пунктами 3.1-3,9, 3.11-3.13, 3.15-3.18 глави 3 цієї Інструкції”.
Так, пунктом 3.1 та 3.11 глави 3 Інструкції №379 передбачено, що після прийняття заяви посадовою особою Центру проводяться огляд ТЗ, перевірка документів та транспортного засобу за наявними базами даних А/С та в разі прийняття рішення щодо реєстрації після сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків”. 3.11. Після проведення всіх перевірок у заяву (додатки 1 або 2) про реєстрацію ТЗ уповноваженою посадовою особою Центру, яка приймає рішення, вноситься чіткий запис про прийняте щодо реєстрації ТЗ рішення, яке підтверджується підписом із зазначенням П.І.Б. та дати.
Якщо продаж легкового автомобіля відбувається у присутності посадових осіб органів, які здійснюють реєстрацію (перереєстрацію) транспортних засобів, саме такий орган має виконувати функції податкового агента та перевірити сплату податків, зборів.
Отже, позивач не виконує функції податкового агента.
Тобто, в разі продажу автомобіля фізичній особі, у юридичної особи (продавця) не має джерела утримання податку із розміру додаткового блага: юридична особа не в змозі виконати такий обов`язок. 
Таким чином, виконання функції податкового агента при продажу автомобіля можливе виключно при купівлі автомобіля у фізичної особи (при виплаті їй доходу - вартості за договором).
Податковий орган, посилаючись на норми пункту 173.1 статті 173 Податкового кодексу України, приходить до висновку, що доходом фізичної особи покупця є саме різниця між середньоринковою вартістю відповідного транспортного засобу та ціною його продажу, що в свою чергу не узгоджується із приписами статті 173 Податкового кодексу України.
З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення - рішення № №0000563305, №0000573305 та №0000553305 від 20.03.2020 є протиправними та  обгрунтовано  скасовані  судом першої  інстанції .
На підтаві вищевикладеного суд апеляційної інстанції дійшов висноку, також про протиправність застосування штрафної санкції в розмірі 510,00 грн. по податку на доходи фізичних осіб, оскільки позивачем не подано до контролюючого органу недостовірних даних в податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за: IV квартал 2016 року, І квартал 2017 року ІІІ квартал 2017 року, І - IV квартал 2018 року, І-ІІІ квартал 2019 року.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається    до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
За правилами  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                                                                                                        
Керуючись статтями  308,  311,  315,  316,  321,  322,  329,  331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області  на   рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року у справі №340/2740/20 -  залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року у справі №340/2740/20   - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду   у  порядку та  строки,  визначені  ст.   ст. 328,  329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко