ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

       08 червня 2021 року                                                                м. Чернівці
                        Справа № 727/5486/20
                                                                Провадження №22-ц/822/601/21
Чернівецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Литвинюк І.М.,
суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.,
секретар – Тодоряк Г.Д.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 , 
третя особа - Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю виробниче підприємство «Акватон»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 лютого 2021 року, головуючий у І-й інстанції – Слободян Г.М., 

ВСТАНОВИВ:
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», ТОВ ВП «Акватон», про поділ спільного майна подружжя.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 16 квітня 1994 року вона та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. Під час перебування в зареєстрованому шлюбі за спільні кошти у вересні 2003 року вони купили квартиру в АДРЕСА_1 , придбали транспортний засіб марки «MITSUBISHI GALANT», 1992 року випуску.
Просила поділити спільне сумісне майно подружжя та виділити їй Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 , а також грошові кошти в сумі 12 500 грн. ОСОБА_2 виділити Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 загальною площею 54,8 кв.м. та припинити право спільної сумісної власності на це майно. Стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за Ѕ частку вартості транспортного засобу марки «MITSUBISHI GALANT» в розмірі 12 500 грн та стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 16 616,66 грн. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Поділено спільне майно подружжя: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по Ѕ частині квартири АДРЕСА_2 загальною площею 54,8 кв.м. Припинено право спільної власності на це майно. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 120 грн витрат на правову допомогу, судовий збір в розмірі 2 808,35 грн, 500 грн витрат за проведення оцінки нерухомого майна.
На рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 лютого 2021 року відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 судових витрат скасувати. 
Посилається на те, що суд прийняв рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 5 120 грн витрат на правову допомогу без наявних правових підстав, письмових доказів та без врахування заперечень відповідача та його представника. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 500 грн витрат на проведення оцінки нерухомого майна, то відповідно до вимог статті 83 ЦПК України позивачка та її представник ОСОБА_3 зобов`язані були надати їх суду. Вказана оцінка нерухомого майна не була здійснена відповідно будь-якої процесуальної дії на вимогу суду і не може бути стягнута з відповідача ОСОБА_2 .
На апеляційну скаргу відзив не надходив. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. 
Здійснюючи розподіл судових витрат, суд виходив з того, що позивач поніс витрати на правову допомогу в розмірі 10 240 грн та витрати за послуги експерта щодо оцінки нерухомого майна в сумі 1000 грн. Оскільки судом позов задоволено частково, витрати підлягають стягненню пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. 
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Рішення суду оскаржується лише в частині розподілу судових витрат, а тому, відповідно до положень частини першої статті 367 ЦПК України, законність рішення суду, постановленої в іншій частині, апеляційний суд не перевіряє.
Відповідно до положень частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до правових позицій, викладених у додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, справа №755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19, у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 у справі №922/445/19, від 22 листопада 2019 у справі №902/347/18, від 06 грудня 2019 у справі №910/353/19 право суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
У постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 викладено правовий висновок, згідно з яким витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
У даній справі понесення витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції підтверджується відповідними документами, а саме договором про надання правової допомоги від 12 грудня 2019 року, укладеного між адвокатом Вельничук Я.І. та позивачем ОСОБА_1 ,, розрахунком витрат на правову допомогу від 26 червня 2020 року, та визначено їх вартість у розмірі 10 240 грн. 
Клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу чи заперечень щодо неспівмірності цих витрат від відповідача чи його представника до суду першої інстанції не надходило.
Відповідно до частини 6 статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Позивачем до позовної заяви долучено звіт про оцінку майна, за виготовлення зазначеного звіту позивачем понесено витрати у розмірі 1000 грн, що підтверджується копією квитанції (а.с.20). 
Розрахунок витрат на правову допомогу та звіт про оцінку майна були долучені до позовної заяви. 
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір — обґрунтованим (справи «Баришевський проти України», «Гімайдуліна й інші проти України», «Двойних проти України» та «Меріт проти України»).
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що стягнення витрат на правничу допомогу та витрат за проведення оцінки нерухомого майна у визначеному судом першої інстанції розмірі, з урахуванням відповідності критерію реальності таких витрат і розумності їх розміру, є обґрунтованим, та стягнуто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України, апеляційна скарга в оскаржуваній частині підлягає залишенню без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 лютого 2021 року - без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 10 червня 2021 року.

Головуючий                                                        І.М. Литвинюк
Судді:                                                                Н.К. Височанська

                                                                               І.Б. Перепелюк