ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2021                         місто Дніпро                                Справа №  904/4869/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),
суддів Подобєда І.М., Дарміна М.О., 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 26.01.2021 (повний текст складений 05.02.2021, суддя Колісник І.І.) у справі №904/4869/20 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс", м. Дніпро 
до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця",                   м. Дніпро 
про стягнення 112 680,00 грн., - 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на свою користь збитків у сумі  112 680,00 грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2021 у справі №904/4869/20 позов задоволено у повному обсязі; з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" 112 680,00 грн. збитків, 2 102,00 грн. судового збору, 11 250,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що внаслідок пошкодження (розобладнання гальмівного обладнання, повітророзподільника) вагонів №№ 64055973, 52749751, 54783493, які прямували зі станції відправлення до станції призначення та були на відповідальності відповідача, про  що складені повідомлення форми ВУ-23М № 9772 від 24.02.2020, від 03.02.2020 та акти загальної форми ГУ-23 від 24.02.2020, від 03.02.2020, позивач був змушений звернутися до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг"  для виконання ремонту спірних вагонів на підставі договором №49у від 27.06.2019, загальна вартість ремонту склала 112 680,00 грн. 
Оскільки відповідно до положень статті 127 Статуту залізниць України за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог у сумі 112 680,00 грн.
Місцевим господарським судом відхилені заперечення відповідача відносно того, що порожній вагон не можна вважати вантажем на свої осях, оскільки відповідно до пункту 4.14 Правил експлуатації власних вантажних вагонів перевезення власних вантажних вагонів із заводським номером (від вагонобудівного підприємства до пункту, на утилізацію тощо) здійснюється за погодженням із відправником і залізницею як вантаж на своїх осях. 
Також місцевий господарський суд дійшов до висновку, що заявлений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката є співрозмірним з ціною позову та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 11 250,00 грн. витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги.
Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2021 у справі №904/4869/20 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.  
Апеляційна скарга мотивована тим, що Товариство з обмеженою відповідальність "Металургтранс" згідно накладних не є вантажоодержувачем, а є власником (орендарем) порожніх вагонів, тому не має права від свого імені заявляти позов до залізниці з приводу пошкодження вантажу - порожніх приватних вагонів; в матеріалах справи відсутні будь-які документи, що засвідчують передачу вантажоодержувачем, зазначеним у накладній, Товариству з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" права на пред`явлення позову.
Апелянт вважає недоведеними належними та допустимими доказами понесення позивачем  витрат на придбання деталей та ремонт вагонів; надані акти виконаних робіт та додатків до актів, на думку апелянта, підтверджують  лише організацію виконання поточного ремонту вагонів, водночас виконання робіт з ремонту вагонів має здійснюватись підприємствами Акціонерного товариства "Українська залізниця". 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.03.2021 (колегією суддів у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач), суддів Подобєда І.М., Чус О.В.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2021 у справі №904/4869/20; розгляд скарги призначений у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження. 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" відзиву на апеляційну скаргу не надало, про розгляд справи повідомлялось шляхом направлення копії ухвали  Центрального апеляційного господарського суду від 09.03.2021 у справі №904/4869/20 на електронну адресу office@metrans.com.ua.                 
У зв`язку із перебуванням у відпустці судді Чус О.В. відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями  від 11.05.2021 визначено для розгляду справи №904/4869/20 колегію суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді: Подобєд І.М., Дармін М.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.05.2021 справу №904/4869/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В (доповідача), суддів: Подобєда І.М., Дарміна М.О.
Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України)
Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які  перешкоджали б розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" є орендарем вантажних вагонів №№ 64055973, 52749751, 54783493 (далі - спірні вантажні вагони) на підставі договорів №36А/18 від 15.06.2018, № 63А від 24.06.2011, № 142П/ЦВСВ (ВЕ-06.161)ю від 24.03.2006, укладеними з Товариством з обмеженою відповідальністю "Марвелл", Товариством з обмеженою відповідальністю "ТрансГрупп", Державним підприємством  "Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів".
09.11.2015 між Державним підприємством "Придніпровська залізниця", яке змінило назву на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (замовник) укладений договір №ПР/М-15103/НЮі про надання послуг власнику, орендатору або оператору щодо організації курсування власних вантажних вагонів на коліях загального користування, відповідно до пункту 1.1 якого цей договір регулює взаємовідносини сторін, пов`язані з організацією курсування власних вантажних вагонів на коліях загального користування та наданням послуг, пов`язаних із цими перевезеннями.
Замовник зобов`язується на виконання погоджених вантажовідправниками обсягів перевезень вантажів у вагонах замовника забезпечувати його подачу під навантаження в межах заявлених обсягів; використовувати власні вагони для перевезення вантажів відповідно до їх конструкції і спеціалізації (пункти 2.1.4, 2.1.8 договору). 
Виконавець зобов`язується повідомити замовника про випадки несправності вагонів, що виникають під час руху для вирішення питання ремонту таких вагонів (при відсутності договору на гарантоване обслуговування власних вантажних вагонів із залізницею) (пункт 2.2.5 договору). 
Замовник має право самостійно вирішувати питання щодо технічного обслуговування власних вагонів, які знаходяться на коліях загального користування (пункт 3.1.2 договору). 
Пунктом 9.1 договору в редакції додаткової угоди № 4 від 26.11.2018 встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019 включно. Сторони можуть домовитися про внесення змін до договору шляхом підписання додаткового договору, який має бути виконаний у письмовій формі та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками. 
Відповідно до пункту 9.3 договору при прийнятті замовником рішення щодо пролонгації договору, він зобов`язаний не менше, ніж за 30 діб до закінчення строку дії договору направити виконавцю лист з пропозицією щодо його пролонгації. 
Матеріалами справи підтверджується, що у січні - березні 2020 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснювало перевезення спірних вантажних вагонів власності (оренди) позивача.
Так, між відправниками (ПАТ "Запоріжсталь", ВЧДЕ Батуринська,                          ПАТ "Південний ГЗК") та відповідачем були укладені договори перевезення у вигляді залізничних накладних №№45160132, 46656674, 46609640, відповідно до яких спірні вантажні вагони прямували порожніми під завантаження до пункту призначення.
Під час перевезення було виявлено розукомплектування вагонів №№64055973, 52749751, 54783493 (розобладнання гальмівного обладнання, повітророзподільника), про що складені повідомлення форми ВУ-23М № 9772 від 24.02.2020, від 03.02.2020 та акти загальної форми ГУ-23 від 24.02.2020, від 03.02.2020.
Роботи з ремонту вагонів на замовлення позивача проводилися відповідно до умов договору про надання Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" послуг з організації ремонту залізничних вагонів № 49у від 27.06.2019.
Прийняття вагонів у ремонт підтверджується повідомленнями про приймання вантажних вагонів форми ВУ-36М від 15.03.2020, від 17.03.2020, від 15.03.2020.
Згідно з актом наданих послуг №13 від 01.06.2020 та додатку № 1 до нього "Розрахунок загальної вартості наданих послуг", підписаних позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг", вартість організації ремонту вагонів становить: вагон №52749751 - 37 300,00 грн. без ПДВ, вагон №54783493 - 28 300,00 грн. без ПДВ, вагон №64055973 - 28 300,00 грн. без ПДВ, всього 112 680,00 грн.
Калькуляція вартості ремонту спірних вантажних вагонів викладена у листах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" на адресу позивача №№324, 325, 326 від 20.10.2020.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" посилається на те, що у період, коли вагони знаходилися на шляху прямування залізничними коліями загального користування та перебували у володінні відповідача, внаслідок незабезпечення останнім схоронності (збереження) майна (вагонів) при перевезенні залізничним транспортом, позивачу завдано збитків у сумі 112 680,00,00 грн., проти чого заперечує Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", що і є причиною виникнення спору. 
Предметом спору є стягнення збитків у сумі 112 680,00 грн., завданих внаслідок незабезпечення залізницею схоронності (збереження) майна (вагонів) при перевезенні залізничним транспортом.
Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.
Частиною 2 статті 3 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України. 
Статтею 2 Статуту залізниць України визначені обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. 
Статтею 7 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС), а також пунктом 6 Статуту залізниць України передбачено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою договору на перевезення вантажу, який укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.
Умови приймання до перевезення залізничного рухомого складу, в т.ч. порожніх вагонів, передбачені пунктом 1 статті 5 СМГС, а також Правилами перевезення приватних вантажних вагонів і вагонів залізниці, зданих нею в оренду (додаток 10 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення). 
Частиною 1 статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України. 
Відповідно до статті 124 Статуту залізниць України за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди. 
Згідно з частинами 1, 2 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.
Частинами 1, 2 статті 217 Господарського кодексу України встановлено, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.
У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.
Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (частина 1 статті 218 Господарського кодексу України).
Частиною 1 статті 224 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. 
Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). 
Відповідно до частини 2 статті 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. 
Згідно зі статтею 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною. 
Таким чином, відшкодування збитків є видом відповідальності за правопорушення при здійсненні господарської діяльності. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. 
Згідно з частиною 1 статті 226 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі. 
Отже, умови відшкодування збитків передбачені статтею 226 Господарського кодексу України, із якої також слідує, що головною умовою відшкодування збитків є господарське правопорушення, яке вчинив учасник господарських відносин. 
На кредитора покладений обов`язок доведення факту невиконання або неналежного виконання зобов`язання, прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язанням і завданими збитками і їх розмір, на боржника відсутність вини (статті 614, 623 Цивільного кодексу України). 
Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв`язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки. 
Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи. 
Відповідно до положень статті 126 Статуту залізниць України за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди. 
Тобто, спеціальна норма (стаття 126 Статуту залізниць України) встановлює матеріальну відповідальність у випадках пошкодження вагонів, у розмірі фактично заподіяної шкоди.
Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного суду у складі Касаційного господарського суду №904/8012/17 від 08.10.2018, №910/15119/18 від 30.08.2019. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.
На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.
Апеляційний господарський суд погоджується із місцевим господарським судом про відхилення заперечень відповідача про те, що порожній вагон не можна вважати вантажем на свої осях, оскільки відповідно до пункту 4.14 Правил експлуатації власних вантажних вагонів перевезення власних вантажних вагонів із заводським номером (від вагонобудівного підприємства до пункту, на утилізацію тощо) здійснюється за погодженням із відправником і залізницею як вантаж на своїх осях. 
Тобто, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України. 
Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати , мають статус "вантажу", і якими залізниця не має права розпоряджатися на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має відносно залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі пошкодження або розукомплектування , або втрати частини вагонів із групи - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом залізниць розмірах. 
Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 08.10.2018 у справі №904/8012/17. 
Матеріалами справи підтверджується, що у період, коли вагони знаходилися на шляху прямування залізничними коліями загального користування та перебували у володінні відповідача, мало місце розукомплектація деталей, про що складені відповідні акти загальної форми ГУ-23 та повідомлення про ремонт форми ВУ-23М, тобто незабезпечення залізницею схоронності (збереження) майна (вагонів) при перевезенні залізничним транспортом.
Наданими позивачем доказами підтверджується шкода на суму 112 680,00 грн., завдана йому відповідачем незабезпеченням збереження спірних вантажних вагонів під час їх перевезення за залізничними накладними №№ 45160132, 46656674, 46609640.
Протиправність з боку відповідача за обставинами справи є встановленою відповідно до наведеного законодавства щодо його обов`язку як перевізника доставити прийняті до перевезення вагони у повній цілісності. Відтак, причинний зв`язок між протиправністю відповідача та шкодою, а також вина відповідача у завданні шкоди є доведеною.
Відповідно до підпункту "е" статті 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли втрата, псування або пошкодження вантажу відбулися внаслідок: 1) таких недоліків тари, упаковки, які неможливо було виявити під час приймання вантажу до перевезення; 2) завантаження вантажу відправником у непідготовлений, неочищений або несправний вагон (контейнер), який перед тим був вивантажений цим же відправником (здвоєна операція); 3) здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній особливих його властивостей, що потребують особливих умов або запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час перевезення;                         4) стихійного лиха та інших обставин, які залізниця не могла передбачити і усунення яких від неї не залежало.
Визначений цією статтею перелік підстав звільнення залізниці від відповідальності є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Як наслідок, у всіх інших випадках презюмується вина залізниці у завданні збитків.
За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із доводами позивача про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної бездіяльності відповідача, що виявилось у незабезпеченні збереження належного позивачу майна (вагонів); завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою та, відповідно, наявністю підстав для задоволення позову. 
Розглянувши вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, місцевий господарський суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення  з відповідача на користь позивача 11 250,00 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги.
Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на те, що витрати на правничу допомогу, заявлені позивачем, є явно завищеними, їх понесення не доведено належними доказами.
Апеляційний господарський суд не погоджується із такими доводами апелянта. 
Так, згідно зі статтею 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі            11 250,00 грн. Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" надано, зокрема, попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на цю суму, а також договір про надання правової допомоги від 03.02.2020, укладений з Адвокатським об`єднанням "Юридичний Центр Прецедент".
Так, відповідно до пyнкту 1.1 додаткової угоди №12 від 01.07.2020 до договору про надання правової допомоги від 03.02.2020 адвокатським об`єднанням прийнято на себе зобов`язання з надання наступних послуг:
1) Аналіз первинної документації щодо правових взаємовідносин                            ТОВ "Металургтранс" та АТ "Українська залізниця", м. Київ в особі РФ "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця", які склалися між сторонами та фактичних обставин справи щодо факту пошкодження вагонів №№ 64055973, 52749751, 54783493 - витрачений час 2 години.
2. Вивчення судової практики у правовідносинах, подібних до тих, що склалися між замовником та його боржником - витрачений час 0,5 години.
3. Опрацювання нормативно-правових актів, що регулюють спірні відносини. Формування попередньої правової позиції у справі - витрачений час 0,5 години.
4. Консультування замовника з питань стягнення збитків з боржника та підготовки пакету процесуальних документів для подання позовної заяви до суду - витрачений час 0,5 години; 
5. Підготовка процесуальних документів у справі - позовної заяви про стягнення з боржника збитків, розрахунку суми заборгованості, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат - витрачений час 3,5 години.
6. Узгодження пакету підготовлених процесуальних документів із замовником, формування пакету документів для подачі до суду - витрачений час 0,5 години. 
Усього - 7,5 годин.
Вартість послуг визначається із розрахунку 1 500,00 грн. за кожну годину витраченого часу на надання послуг. Загальна вартість становить 11 250,00 грн. (пункт 3 додаткової угоди № 12 від 01.07.2020 до договору).
Згідно з актом №12 від 07.07.2020 приймання-передання наданих послуг адвокатським об`єднанням Товариству з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" в межах укладеного ними договору були надані послуги в обсязі, зазначеному в додатковій угоді № 12 від 07.07.2020.
Оцінюючи обсяг наданих адвокатом послуг та її вартість у контексті зазначених нормативних приписів щодо критеріїв визначення їх розміру, місцевий господарський суд дійшов до висновку про прийнятність визначених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11 250,00 грн.
Апеляційна скарга не містить будь-яких доводів стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 11 250,0 грн. 
Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).
Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги. 
Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта. 
Керуючись статтями 269, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2021 у справі №904/4869/20 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2021 у справі №904/4869/20 залишити без змін. 
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не  підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний текст постанови складений  -  11.05.2021.

Головуючий суддя                                                                            Е.В. Орєшкіна

Суддя                                                                                                   І.М. Подобєд   

Суддя                                                                                                   М.О. Дармін 

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, копії постанови  Центрального апеляційного господарського суду від 11.05.2021 у справі №904/4869/20 поштою не надсилаються.
Надіслати копії цієї постанови на електронні адреси Акціонерного товариства "Українська залізниця" (uz@uz.gov.ua), Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (p.a-secretary@dp.uz.gov.ua), Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (office@metrans.com.ua).