22-ц/804/1157/21 
                                                                                242/5300/20 
                                               
                                                                            Єдиний унікальний номер 242/5300/20
                                                                        Номер провадження 22-ц/804/1157/21

ПОСТАНОВА
І м е н е м    У к р а ї  н и

07 квітня 2021 року Донецький апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                головуючої Биліни Т.І.,
                                суддів Лопатіної М.Ю., Пономарьової О.М.
                                за участю секретаря Лазаренко Д.Т.
учасники справи:
позивачка - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 лютого 2021 року у складі суду Хацько Н.О., повний текст якого складено 16 лютого 2021 року, по цивільній справі про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -
в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
17 грудня 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду до відповідача ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. 
Позовна заява мотивована тим, що шлюб між її матір`ю ОСОБА_3 та батьком ОСОБА_2 розірвано 20.04.2005 року. З 01.09.2018 року вона навчається у Комунальному закладі «Покровський педагогічний коледж». Форма навчання денна, строк навчання в учбовому закладі до 30.06.2022 року. Навчання є платним, його вартість на один навчальний рік дорівнює 7393 грн. 00 коп. Крім того, оскільки навчальний заклад знаходиться в іншому місті, вона несе витрати по оплаті гуртожитку, за кожні 6 місяців у розмірі 1568 грн.  Дохід матері замалий для забезпечення її нормального життєвого рівня, оплати проживання та витрат на навчанням. Щодня вона харчується у їдальні на що витрачає приблизно 50-70 грн та купує продукти для приготування їжі вдома.  Мати працює на ПрАТ «АКХЗ» в якості тунельника, її заробіток складає 7000грн. Мати постійно купує їй канцелярію, одяг, взуття, вона неодноразово просила відповідача допомогти їй утримувати доньку, але чула відмову. Просить стягнути з відповідача на її користь на своє утримання аліменти на період навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2022 року.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 15 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на період навчання, починаючи з 17.12.2020 року по 30 червня 2022 року, у розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. У задоволенні решти вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» ОСОБА_2 звільнено від сплати судового збору по справі. 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 навчається у Комунальному закладі «Покровський педагогічний коледж», форма навчання денна, проживає в гуртожитку, а також враховав сімейний та майновий стан позивача та відповідача, їх стан здоров`я, той факт, що на утриманні ОСОБА_2 перебуває неповнолітня дитина від другого шлюбу, необхідність медикаментозного та санаторно-курортного лікування відповідача,  дійшов висновку про можливість стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи
Не погодившись з рішенням, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на теперішній час він не має можливості матеріально утримувати позивачку, яка навчається, оскільки є інвалідом 2-ї групи, отримує страхові виплати в сумі 3818,23грн та пенсію по інвалідності в розмірі 2850,95грн, загальна сума доходу в місяць дорівнює 6669,18грн. Він  регулярно потребує періодичного медикаментозного лікування у стаціонарі, що тягне за собою значних матеріальних витрат. Крім того, на його утриманні знаходиться неповнолітня донька Федоренко Анна , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Коли позивачка була неповнолітньою, він добросовісно виконував свої обов`язки, сплачував аліменти на її утримання. Внаслідок не належного ставлення позивачки до своїх обов`язків щодо навчання у школі, вона у КЗ «Покровський педагогічний коледж» навчається не за рахунок бюджету, а на контрактній основі. Також, в позові не зазначено, чи подано позивачем інший позов до того ж відповідача, з тим самим предметом  та з цих самих підстав. Вважає, що дана справа повинна була розглядатися Красноармійським міськрайонним судом, оскільки, він та позивачка мешкають в м. Покровськ, що підтверджується договором найму житлової площі у студентському гуртожитку КЗ «Покровський педагогічний коледж» №53/18-ПО від 31.08.2018 року. 
Доводи і заперечення інших учасників справи
Відповідач ОСОБА_2 , позивачка ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 в суд апеляційної інстанції не з`явилися,  про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, підтвердженням чого є рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. 
Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.
Відповідачка скористалась правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, в якому вказала доводи аналогічні обгрунтуванню позову. Стосовно зауважень, що вона недостатньо старанно  вчилася, зауважила, що саме відповідач в недостатній мірі приділяв увагу її вихованню та самоусвідомленню, а тому не має права її засуджувати і створювати перепони в її позитивних прагненнях.  
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд  вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.  
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване рішення відповідає в повній мірі, обставини судом першої інстанції встановлено повно, висновки зроблено у відповідності до вимог законів, які регулюють спірні відносини.
Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
Згідно свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 від 28.09.2002 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 28.09.2002 року, актовий запис 207. Після реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно « ОСОБА_3 ».
Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 13.01.2003 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 від 20.04.2005 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано 20.04.2005 року, актовий запис № 56.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 від 23.07.2005 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 23.07.2005 року, актовий запис № 139. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - « ОСОБА_3 ».
Відповідно до довідки Центру надання адміністративних послуг Авдіївської міської ради № 07-29д/7623 від 10.12.2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідно до договору найму житлової площі у студентському гуртожитку КЗ «Покровський педагогічний коледж» № 53/18-ПО від 31.08.2018 року, вартість проживання ОСОБА_1 в гуртожитку за семестр складає 1568 грн. 00 коп.
Відповідно до договору про надання освітніх послуг між КЗ «Покровський педагогічний коледж» та фізичною особою № 13 від 30.07.2018 року, вартість навчання за навчальний рік складає 7393 грн. 00 коп. 
Згідно довідки № 488 від 10.11.2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно навчається на 3 курсі КЗ «Покровський педагогічний коледж», акредитованому за рівнем вищої освіти (форма навчання денна, контрактна основа) з 01.09.2018 року (наказ № 221 від 30.07.2018 року). Строк закінчення навчання 30.06.2022 року.
Відповідно до наданих виписок (епікриз) із медичної картки стаціонарного хворого, ОСОБА_2 рекомендовано нагляд у сімейного лікаря, кардіолога, консультації кардіохірурга, курси профілактичного лікування два рази на рік, санаторно-курортне лікування та медикаментозна терапія. 
Згідно довідки Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 27.01.2021 року, ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідністю, розмір якої з січня 2021 року складає 2850 грн. 95 коп.
Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 від 21.02.2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, ОСОБА_2 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб 21.02.2009 року, актовий запис № 45.
Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 від 04.08.2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_12 .
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
   Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
   Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Конструкція даної статті передбачає обов`язок батьків утримувати своїх дітей, які продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, надавати таку допомогу до досягнення ними двадцяти трьох років або до припинення навчання. 
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції постановив  законне та обґрунтоване рішення, зважено поставився до можливостей відповідача та врахував загальну вартість та тривалість витрат, які зобов`язана нести позивачка, вирішуючи своє доленосне питання.   
Доводи апеляційної скарги, що  відповідач регулярно потребує періодичного медикаментозного лікування у стаціонарі, що тягне за собою значних матеріальних витрат - непереконливі.
Згідно довідки МСЕК серія 12 ААА № 091469, ОСОБА_2 визнано особою з інвалідністю другої групи з 22.07.2020 року. Рекомендовано медикаментозне та санаторно-курортне лікування.
Відповідно до довідки Покровського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області № 06 від 22.01.2021 року, ОСОБА_2 отримує страхові виплати розмір яких з грудня 2020 року складає 3818 грн. 23 коп.
Крім того відповідно ч.3 ст.42 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, фонд фінансує витрати на медичне та санаторно-курортне лікування, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК. Фонд організовує цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоров`я застрахованого.
Доводи апеляційної скарги, що  позивачка в позові не зазначила, чи подано нею інший позов до того ж відповідача, з тим самим предметом  та з цих самих підстав, - неспроможні.
До позовної заяви долучена окрема заява позивачки від 22.12.2020 року в якій вона повідомила суд, що нею не подано іншого позову до відповідача ОСОБА_2 з тим самим предметом та з тих самих підстав, як і не має рішень судів з питань предмету спору.(а.с.20) 
Доводи апеляційної скарги, що  позивачка повинна була звернутися до Красноармійського міськрайонного суду, так як вона та відповідач мешкають в м.Покровську, - необгрунтовані. 
У відповідності до положень ст.28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплата додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, тобто за вибором позивача. 
Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року змінено територіальну підсудність справ Ворошиловського районний суд міста Донецька та передано Селидівському міському суду Донецької області.
Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №18/0/38-16 від 31.03.2016 року внесені зміни в вищезазначене розпорядження, якими підсудність справ Авдіївського міського суду Донецької області також передано Селидівському міському суду Донецької області.
Таким чином, на сьогоднішній день, Селидівський міський суд Донецької області розглядає справи підсудні трьом судам: Ворошиловському районному суду міста Донецька, Авдіївському міському суду Донецької області, Селидівському міському суду Донецької області, який самостійно обслуговує територію 7 населених пунктів: м. Селидове, м. Українськ, м.Гірник, смт. Курахівка, смт. Цукуріно, смт. Острий, с. Вишневе.
З матеріалів справи вбачається, що матір позивачки проживає в АДРЕСА_1 , і саме вказане місце позивачка вважає своїм постійним місцем проживання.  
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач як батько, зобов`язаний утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, має змогу надавати таку допомогу, а тому повинен сплачувати аліменти. 
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Разом із тим, аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми та  співмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
За вказаних обставин доводи відповідача про незаконність судового рішення є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції, відповідачем не надано. 
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.
Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції постановлено згідно вимог чинного законодавства та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
У відповідності до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Повний текст постанови виготовлено 12 квітня 2021 року.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення. 
Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 лютого 2021 року - залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.
Касаційна скарга подається безпосередньо до  суду касаційної інстанції.

Головуючий:        Т.І. Биліна

Судді:         М.Ю. Лопатіна

          О.М. Пономарьова