ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року	Львів	Справа № 140/17207/20 пров. № А/857/5910/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді                                                    Ніколіна В.В.
суддів                                                                         Гінди О.М., Пліша М.А.
за участі секретаря судового засідання                          Хомича О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04  лютого 2021 року (суддя – Дмитрук В.В., м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ТРЕЙД ГРУП» до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «РІО ТРЕЙД ГРУП» у грудні 2020 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Поліської митниці Держмитслужби, у якому просило визнати протиправним і скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 16.06.2020 №UA204000/2020/000117/2. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ «РІО ТРЕЙД ГРУП» при здійсненні митного оформлення товару надало всі необхідні та достатні документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України, які чітко ідентифікували товар та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Натомість відповідачем безпідставно прийнято оскаржуване рішення та неправомірно застосовано другорядний метод визначення митної вартості.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04  лютого 2021 року у справі №140/17207/20 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 16 червня 2020 року №UA204000/2020/000117/2. 
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що у зв`язку із відмовою декларанта в наданні додатково витребуваних документів, а також за результатами проведеної відповідно до частини четвертої статті 57 МК України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 МК України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 МК України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 МК України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митну вартість товару скориговано із застосуванням шостого резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МК України. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використано вартості із альтернативних товарів за схожими фізичними характеристиками та призначенням, відповідно до інформації, що наявна в митниці, згідно рівнів митної вартості ЄАІС Держмитслужби. Таким чином, рішення про коригування митної вартості товарів від 16.06.2020 №UA204000/2020/000117/2 прийнято відповідно до положень МК України, у зв`язку з чим вказане рішення є правомірним та скасуванню не підлягає. 
Представник  позивача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на правильність висновків суду першої інстанції щодо задоволення позову, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Також представник  позивача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи по причині зайнятості у іншому судовому засіданні у Волинському апеляційному суді.
Колегія суддів апеляційного суду, оглянувши вказане клопотання, вважає таке безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки на підтвердження обставин неможливості прибуття в судове засідання заявником не подано жодних доказів. 
Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ТОВ «РІО ТРЕЙД ГРУП» відповідно до рахунку-фактури від 12.06.2020 №FE/6/06/2020/HRU придбало у ТОВ «SPEKTRUM» паливний бак Daewoo Lanos арт. 96558341 ТМ Ri.Spekt – 164 шт., правий поріг Daewoo Lanos арт. 96248539 ТМ Ri.Spekt – 200 шт., лівий поріг Daewoo Lanos арт. 96248538 ТМ Ri.Spekt – 200 шт., верхня балка Lanos арт. 96277112 ТМ Ri.Spekt – 30 шт. (а.с.18-20).
З метою митного оформлення вказаного товару 15.06.2020 декларантом в інтересах позивача було подано митну декларацію №UA204120.2020.044621, у якій вартість була визначена за основним методом – за ціною договору (контракту), оплата за товар була здійсненна після завершення митного оформлення, що передбачено пунктом 3.1 контракту №08/10/2019 від 08.10.2019.
До митної декларації декларантом додано: рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №FE/6/06/2020/HRU від 12.06.2020 (а.с.18-20), згідно якого була визначена ціна продавцем – ТзОВ «SPEKTRUM» на товар який був придбаний ТзОВ «РІО ТРЕЙД ГРУП», та ввозився на територію України – 29 335,20 PLN; автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 13.06.2020 (а.с.21-23); сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movemant certificate EUR.1) №PL/MF/AN 0065523 (а.с.24-27); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №129-5 від 15.06.2020 (а.с.25); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі продажу №08/10/2019 від 08.10.2019 (а.с.29-32), на підставі якого позивач придбав у польської компанії SPEKTRUM SPOLKA Z ORANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA товар, в тому числі, який був придбаний ТзОВ «РІО ТРЕЙД ГРУП», та ввозився на територію України згідно поданої митної декларації; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 26.03.2020 (а.с.32); доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) специфікація №8 від 12.06.2020, що безпосередньо стосується вартості товару який був придбаний ТзОВ «РІО ТРЕЙД ГРУП» та ввозився на територію України згідно поданої митної декларації (а.с.38-39); договір про надання послуг митного брокера (договір доручення) №027 від 10.03.2020 (а.с.40); договір (контракт) про перевезення (договір транспортно-експедиційного обслуговування вантажів) №1-04/2019 ТЕ від 01.04.2019 (а.с.42-47); договір (контракт) про перевезення (договір перевезення вантажу) №26/03/2020 від 26.03.2020 (а.с.48); інші некласифіковані документи (договір-заявка з організації транспортних послуг на перевезення вантажів у міжнародному сполученні) №11/06/20 від 11.06.2020 (а.с.49); копія митної декларації країни відправлення №20PL301010E0473396 від 13.06.2020 (а.с.50-51), де ціна товару який імпортувався відповідає ціні товару зазначеній у поданій митній декларації.
З метою підтвердження заявленого рівня митної вартості імпортованого товару декларанту позивача 15.06.2020 направлено електронне повідомлення з вимогою надати додаткові документи про підтвердження визначеної митної вартості товарів, що імпортувались.
У відповідь на вказане повідомлення позивачем було додатково надано рахунок від 10.06.2020 №FV/77/06/2020 (де контрагент продає іншим партнерам аналогічний товар), витяги з відкритої мережі Інтернет, з інформацією про аналогічний товар, та лист вих. №16/06 від 16.06.2020 (а.с.58-64).
16.06.2020 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/000117/2 (а.с.15). 
І. Підставою для прийняття рішення, як зазначено в останньому, є те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за заявленим декларантом рівнем, оскільки: 
1. Декларантом не подано всіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 - 4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р.
2. Подані до митного оформлення документи містять неточності та розбіжності:
- форма комерційного рахунку від 12.06.2020 №FE/6/06/2020/HRU передбачає наявність імені, прізвища, підпису особи покупця. Однак, зазначена графа не містить жодних відомостей, що свідчить про не погодження комерційного рахунку від 12.06.2020 №FE/6/06/2020/HRU покупцем;
- зовнішньоекономічний договір від 08.10.2019 №08/10/2019 укладено в особі Adam Okupny, однак візування комерційного рахунку від 12.06.2020 №FE/6/06/2020/HRU та специфікації від 12.06.2020 №8 здійснено іншою особою;
- заявлені торгівельні марки та виробники імпортованих товарів не підтверджені документально;
- наданий на вимогу митниці рахунок від 10.06.2020 №FV/77/06/2020 не може бути прийнятий до уваги, тому що форма даного рахунку передбачає наявність імені, прізвища, підпису особи продавця. Однак, зазначена графа не містить жодних відомостей, що свідчить про не погодження комерційного рахунку від 10.06.2020 №FV/77/06/2020 продавцем;
- наданий на вимогу митниці витяг з відкритої мережі інтернет (www.olx.pl), не може бути прийнятий до уваги, тому що дане оголошення створене 16.06.2020 (після виставлення рахунку та подання митної декларації);
- здійснено зовнішній аналіз цінової інформації, наявної в мережі Інтернет. Вартість ідентичних товарів значно перевищує заявлену митну вартість. Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання товарів, в тому числі і стосовно розміру фактично сплачених коштів за імпортованих товарів.
ІІ. Митниця володіє ціновою інформацією стосовно вартості аналогічних товарів: 
товар №1 - митна декларація від 10.04.2020 №UA401160/2020/10578 - 6,18 дол.США/кг; товар №2 - митна декларація від 24.04.2020 №UA209140/2020/34858 - 4,72 дол.США/кг;
товар №3 - митна декларація від 04.06.2020 №UA209140/2020/47998 - 4,56 дол.США/кг;
ІІІ. Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею, за умови надання додаткових документів: висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; виписки з бухгалтерської документації продавця стосовно формування вартості імпортованих товарів на заявлених комерційних умовах поставки; документів, що містять відомості про торговельну марку та виробника імпортованих товарів.
У відповідності до частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант має право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
IV. За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичиик, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митну вартість партії товаріа скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України.
Митна вартість товарів визначена з урахуванням положень Наказу ДФСУ від 11.09.2015 №689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України».
Митну вартість товарів визначено на підставі відомостей про вартість аналогічних товарів, митна вартість яких визнана іншими митницями: 
товар №1 - митна декларація від 10.04.2020 №UA401160/2020/10578 - 6,18 дол.США/кг;
товар №2 - митна декларація від 24.04.2020 №UA209140/2020/34858 - 4,72 дол.США/кг; товар №3 - митна декларація від 04.06.2020 №UA209140/2020/47998 - 4,56 дол.США/кг.
Числове значення митної вартості товарів з урахуванням їх кількості становить:
товар №1 – 197 736,33 грн. (6,18 дол.США/кг*1197 кг*26,7303 грн./1дол.США), у валюті контракту становить 29095,56 польських злотих; 
товар №2- 7953,57 грн (4,72 дол.США/кг* 63 кг*26,7303 грн./1дол.США), у валюті контракту становить 1170,31 польських злотих;
товар №3 – 141 392,59 грн. (4,46 дол.США/кг*1160 кг*26,7303 грн./1 дол.США), у валюті контракту становить 20804,96 польських злотих.
Вважаючи рішення відповідача про коригування митної вартості товарів протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності оскаржуваного в даній адміністративній справі рішення про коригування митної вартості товарів від 16.06.2020 №UA204000/2020/000117/2, тому таке підлягає скасуванню як протиправне.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з частиною першою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина перша).
Відповідно до статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Частиною другою статті 52 МК України передбачено, що декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Відповідно до частин другої, третьої статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. 
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару - паливний бак Daewoo Lanos арт. 96558341 ТМ Ri.Spekt – 164 шт., правий поріг Daewoo Lanos арт. 96248539 ТМ Ri.Spekt – 200 шт., лівий поріг Daewoo Lanos арт. 96248538 ТМ Ri.Spekt – 200 шт., верхня балка Lanos арт. 96277112 ТМ Ri.Spekt – 30 шт. та ненадання відповідачу додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів. 
Так, до митної декларації декларантом додано, зокрема: рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №FE/6/06/2020/HRU від 12.06.2020, згідно якого була визначена ціна продавцем – ТзОВ «SPEKTRUM» на товар який був придбаний ТзОВ «РІО ТРЕЙД ГРУП», та ввозився на територію України – 29 335,20 PLN; автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 13.06.2020; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movemant certificate EUR.1) №PL/MF/AN 0065523; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №129-5 від 15.06.2020; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі продажу №08/10/2019 від 08.10.2019, на підставі якого позивач придбав у польської компанії SPEKTRUM SPOLKA Z ORANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA товар, в тому числі, який був придбаний ТзОВ «РІО ТРЕЙД ГРУП» та ввозився на територію України згідно поданої митної декларації; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 26.03.2020; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) специфікація №8 від 12.06.2020, що безпосередньо стосується вартості товару який був придбаний ТзОВ «РІО ТРЕЙД ГРУП», та ввозився на територію України згідно поданої митної декларації; договір про надання послуг митного брокера (договір доручення) №027 від 10.03.2020; договір (контракт) про перевезення (договір транспортно-експедиційного обслуговування вантажів) №1-04/2019 ТЕ від 01.04.2019; договір (контракт) про перевезення (договір перевезення вантажу) №26/03/2020 від 26.03.2020; інші некласифіковані документи (договір-заявка з організації транспортних послуг на перевезення вантажів у міжнародному сполученні) №11/06/20 від 11.06.2020; копія митної декларації країни відправлення №20PL301010E0473396 від 13.06.2020, де ціна товару який імпортувався відповідає ціні товару зазначеній у поданій митній декларації.
Крім того, додатково на вимогу митниці декларантом надано відповідачу рахунок від 10.06.2020 №FV/77/06/2020 (де контрагент продає іншим партнерам аналогічний товар), витяги з відкритої мережі Інтернет, з інформацією про аналогічний товар, та лист вих. №16/06 від 16.06.2020.
Позивач також надав суду переклад товаросупровідних документів, з яких вбачається, що вартість придбаного та задекларованого товару становить 29335,20 PLN.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
15.09.2011 Україна приєдналася до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (у зміненій редакції) (Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» від 15.02.2011 №3018-VI). 
Відповідно до Стандартного правила 6.4 Додатка II до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Загальний додаток) «Митна служба застосовує метод аналізу ризиків для визначення осіб та товарів, у тому числі транспортних засобів, що підлягають перевірці, та ступеня такої перевірки». Із цього правила, зокрема, випливає, що «для цільового добору конкретних операцій вибірка товарів, транспортних засобів чи документів з метою перевірки повинна ґрунтуватися на профілях ризику. Така заснована на вибірковості процедура допускає також випадковий добір на основі статистичної вибірки чи ініціативи співробітника митниці, заснованої на його досвіді чи інтуїції» (пункт 7.1 Рекомендацій до Загального додатка до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (у зміненій редакції)). Тобто наведене Стандартне правило передбачає, що поглибленій перевірці підлягають документи, стосовно яких спрацювала система управління ризиками, або документи, відібрані співробітниками митниці.
Частиною першою статті 320 МК України передбачено, що форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
Згідно з частиною другою статті 361 цього ж Кодексу органи доходів і зборів застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.
Відповідно до пункту 3.5 Положення про систему аналізу й селекції факторів ризику при визначенні окремих форм митного контролю, затвердженого наказом Державної митної служби України від 27.05.2005 №435, одним із критеріїв ризику закріплено факт того, що «заявлена митна вартість товарів значно відрізняється від ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів при їх увезенні на митну територію Україну».
За результатами оцінки ризику у конкретному випадку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, в тому числі за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками, що здійснюється відповідно до статті 337 МК України, митні органи обирають форми та обсяг митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей, визначених за результатами застосування інструментів з управління ризиками (пункт 7.1 Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками в митній службі України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №597).
При декларуванні товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України, у процесі оформлення МД використовується Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, та відомчі класифікатори інформації з питань державної митної справи, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011, якими, зокрема, передбачені різні форми перевірки документів та матеріалів: контроль правильності визначення митної вартості товарів (код митної формальності - 105-2); витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів (код митної формальності - 106-2).
Таким чином, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що поглиблена перевірка документів, доданих до митної декларації, на предмет їх достовірності та правильності визначення митної вартості товару здійснюється виключно при спрацюванні системи управління ризиками або у випадках, які визначаються співробітниками митниці на основі власного досвіду чи інтуїції.
Згаданий Класифікатор митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками, передбачає, що одним із наслідків спрацювання системи управління ризиками може бути проведення такої формальності, як «витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів» (код митної формальності - 106-2). Проте, митний контроль та митне оформлення як складові митної процедури є частиною адміністративних процедур із провадження справи декларанта щодо пропуску його товарів через митний кордон України. Факт відхилення рівня задекларованої митної вартості від рівня митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не стосується обставин справи; він стосується фактів, які були зафіксовані під час провадження справ щодо інших товарів. Факт відхилення рівня митної вартості є лише приводом для вчинення певних адміністративних процедур, проте сам собою не є доказом у справі, у якій провадяться адміністративні (митні) процедури.
Отже, правові акти суб`єкта владних повноважень, в тому числі процедурне рішення митного органу про витребування додаткових документів, може бути ухвалене ґрунтуючись лише на доказах у справі, а такими доказами передусім є документи, додані до митної декларації.
Факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів, і лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.
Такий же підхід закріплено і у Методичних рекомендаціях щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС України від 11.09.2015 №689. Так, у пункті 8 розділу 2 цих Методичних рекомендацій зазначено, що у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 МК України здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 МК України та частиною першою статті 55 цього Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів. Тобто, при відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками митний орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи.
Згідно з частиною третьою статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина четверта статті 53 МК України).
На підставі аналізу наведених норм можна дійти висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадках: якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності; не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Такі сумніви щодо митної вартості товару можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.
Вказана норма законодавства спрямована на те, щоб декларант був обізнаний з недоліками, які виявлені митним органом, та які в свою чергу перешкоджають митному органу підтвердити задекларовану митну вартість товарів, з метою надання декларанту реальної можливості їх усунути шляхом подання додаткових документів.
Як видно зі змісту оскаржуваного рішення, митниця вказала, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, у відповідності до частини другої статті 53 МК України, містять окремі неточності та розбіжності. При цьому, митниця володіла інформацією щодо рівня митної вартості товару, подібного із імпортованим за призначенням, виробником, країною виробництва, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів, у відповідності до чого митну вартість визначено з врахуванням МД від 10.04.2020 №UA401160/2020/10578 на рівні 6,18 дол.США/кг - товар №1; МД від 24.04.2020 №UA209140/2020/34858 на рівні 4,72 дол.США/кг - товар №2; МД від 04.06.2020 №UA209140/2020/47998 на рівні 4,56 дол.США/кг - товар №3.
Внаслідок цього здійснено випуск імпортованих товарів у вільний обіг за МД від 16.06.2020 №UA204120/2020/045217, з врахуванням частини сьомої статі 55 МК України. 
У подальшому позивачем 12.08.2020 була подано заяву №12/08 в порядку пункту 5 статті 55 МК України та долучено додатково такі документи, для підтвердження заявленої митної вартості товарів: лист від 17.07.2020 №б/н від польської компанії SPEKTRUM SPOLKA Z ORANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA, в якому контрагент підтверджує той факт, що товар який постачався згідно рахунку №FE/6/06/2020/HRU від 12.06.2020 після випуску товару в обіг є повністю оплачений, рахунок погоджувався в усній формі, що не суперечить контракту №08/10/2019 від 08.10.2019. Вказаний рахунок підписаний уповноваженим представником польської компанії; документи, що стосуються використання торгової марки, а саме свідоцтво на знак для товарів (торгову марку) № НОМЕР_1 від 11.02.2020 та контракт №01/06 від 01.06.2020
Однак, на електронну адресу позивача прийшла відповідь від 18.08.2020 №7.13-1/15/10-15/6339, відповідно до якої Поліська митниця Держмитслужби не вбачає достатніх підстав для перегляду або скасування рішення про коригування митної вартості товарів.
Сума додатково нарахованих митних платежів становить 34 910,21 грн. (за курсом НБУ на день випуску товару у вільний обіг).
Колегія суддів не погоджується з такими мотивами митного органу з огляду на наступне.
Так, згідно зі статтею 53 МК України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений частиною 2 даної статті.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №808/9123/15, від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.
Як встановлено судом, ТОВ «РІО ТРЕЙД ГРУП» придбало імпортований товар у експортної компанії SPEKTRUM SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA у відповідності до контракту №08/10/2019 від 08.10.2019 та згідно рахунку-фактури №FE/6/06/2020/HRU від 12.06.2020 була визначена ціна продавцем - польською компанією SPEKTRUM SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA на товар який був придбаний ТОВ «РІО ТРЕЙД ГРУП» та ввозився на територію України – 29 335,20 PLN. Відповідно до даного контракту оплата товару здійснюється у польських злотих, у формі банківського переказу на рахунок продавця упродовж 30 днів від дати відвантаження товару. 
У рахунку-фактурі №FE/6/06/2020/HRU від 12.06.2020 визначено умову поставки – FCA Хрубєшув, при цьому інших умов оплати за товар, відмінних від контракту, не визначено.
Також позивачем надано митному органу лист від 17.07.2020 від польської компанії SPEKTRUM SPOLKA Z ORANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA, в якому контрагент підтверджує той факт, що товар, який постачався згідно рахунку №FE/6/06/2020/HRU від 12.06.2020, після випуску товару в обіг є повністю оплачений, рахунок погоджувався в усній формі, що не суперечить контракту №08/10/2019 від 08.10.2019. Вказаний рахунок підписаний уповноваженим представником польської компанії.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що надання документів щодо оплати за імпортований товар не є обов`язковим, оскільки даний факт повністю стверджується умовами контракту №08/10/2019 від 08.10.2019 та не суперечить йому.
На переконання апеляційного суду, неподання декларантом бухгалтерської документації продавця стосовно формування вартості імпортованих товарів на заявлених комерційних умовах поставки, з об`єктивних причин у зв`язку з їх відсутністю, не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення.
Щодо ненадання позивачем висновків про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, то така вимога митного органу є безпідставною, оскільки в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є саме ціна товару та інші складові митної вартості товару. Відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товарів не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак таких висновків не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем було подано документи, що стосуються використання торгової марки, а саме: свідоцтво на знак для товарів (торгову марку) № НОМЕР_1 від 11.02.2020 та контракт №01/06 від 01.06.2020.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, позивачем у відповідності до вимог статей 52, 53 МК України подано всі необхідні документи для митного оформлення зазначених товарів за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в частині третій статті 53 МК України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.
Згідно з частиною першою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Частиною другою статті 64 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Відтак, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
10.04.2008 Законом України №250-VІ ратифіковано протокол про вступ України до Світової організації торгівлі та про приєднання України до угоди про Світову організацію торгівлі.
Визначення митної вартості оцінюваних товарів з використанням резервного методу має відповідати принципам та положенням статті VII ГАТТ «Оцінка товару для митних цілей» та Угоди про застосування статті VII ГАТТ.
Відповідно до статті VІІ п. 2 (а) Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1947 року оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних цінах.
Пунктом 2 (b) даної статті Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1947 року передбачено, що під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.
Якщо дійсна вартість може бути визначена відповідно до пункту (b), оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті, який може бути встановлений (пункт 2 (с)).
Відповідно до додатка 1 до статті VII формування пунктів (a) і (b) дозволяє стороні, що домовляється, одноманітно визначати вартість для митних цілей або на підставі цін окремого експортера на імпортний товар, або на підставі загального рівня цін на подібний (аналогічний) товар.
Отже, за правилами ГАТТ для цілей митного оформлення товару за резервним методом під митною вартістю товару розуміється ціна такого товару, за яку він продається чи пропонується до продажу в імпортуючій країні.
Частиною шостою статті 54 МК України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно з частиною другою статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
Отже, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини четвертої статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. 
Однак, доказів того, що відповідач провів необхідну консультацію у належний спосіб, матеріали справи не містять. Саме лише покликання відповідача на проведення консультації не можна вважати таким, що відповідає приписам частини четвертої статті 57 МК України.
Крім того, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Наявність лише посилання на митні декларації від 10.04.2020 №UA401160/2020/10578, від 24.04.2020 №UA209140/2020/34858, від 04.06.2020 №UA209140/2020/47998, вказана в яких митна вартість була взята за основу для визначення спірної митної вартості без наведення пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо не може бути обґрунтованою підставою для коригування митної вартості.
Також апеляційний суд звертає увагу, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах. Контролюючий орган не довів правових підстав для застосування резервного методу.
Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним щодо товарів №1 у розмірі – 29 095,56 PLN, №2 у розмірі – 1 170,31 PLN, №3 у розмірі – 20 804,96 PLN. Крім того, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. У свою чергу, декларант надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. На підставі досліджених письмових доказів апеляційний суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо непідтвердження обставин відчуження позивачу продавцем товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.
Отже, на переконання апеляційного суду, подані позивачем до митного оформлення документи є достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару, а відповідач належними та допустимими доказами не довів неправильність заявленої митної вартості, у зв`язку з чим оскаржуване рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/000117/2 від 16.06.2020 є протиправним, а тому підлягає скасуванню.
Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення адміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове. 
Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року у справі №140/17207/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 12 травня 2021 року