ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

25 червня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 728/113/21
Головуючий у першій інстанції – Пархоменко П. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/929/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді: Мамонової О.Є.,
суддів: Висоцької Н.В., Скрипки А.А.

учасники справи:
позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2021 року (ухвалене о 10:30) у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

                                       У С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі по тексту – Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.08.2007 у розмірі 49 252,85 грн станом на 03.12.2020 та 2 270 грн судових витрат.
Позов обґрунтовувало тим, що відповідачка звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 30.08.2007. При підписанні анкети-заяви відповідачка підтвердила свою згоду про те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. На підставі вказаного договору відповідачці було відкрито картковий рахунок, надано кредитну картку із початковим кредитним лімітом, який у подальшому збільшився до 20 000 грн, що підтверджується довідками про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачці можливість користуватись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка у порушення умов кредитного договору, ст. 509, 526, 1054 ЦК України, зобов`язання за вказаним договором не виконала та не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що відображено у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку, у зв`язку з чим, станом на 03.12.2020 має заборгованість у розмірі 66 921,01 грн, яка складається з:
49 252,85 грн – заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.
000,00 грн – заборгованість за поточним тілом кредиту;
49 252,85 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту;
000,00 грн – заборгованість за нарахованими відсотками;
000,00 грн – заборгованість за простроченими відсотками;
17 668,16 грн – заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;
0,00 грн – нарахована пеня;
0,00 грн – нараховано комісії.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15.04.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, однобічність та неповноту судового розгляду.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що виписка про рух коштів клієнта є первинним документом та підтверджує отримання відповідачкою кредитних коштів Банку. Виписка по картковому рахунку, що міститься у матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідачки, яка повинна досліджуватись судом апеляційної інстанції. 
Наголошує, що відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, не здійснила своєчасного погашення заборгованості. 

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка, як користувачка картки своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, списання грошових коштів з її карткових рахунків відбулося не за її розпорядженням, остання невідкладно повідомила банк про факт незаконного списання грошових коштів з її карткового рахунку та звернулася до правоохоронних органів.
При цьому наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості.
З такими висновками районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що 30.08.2007 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом підписання сторонами заяви, за умовами якої відповідачка отримала кредитну карту «Універсальна» № НОМЕР_1 , на яку було встановлено кредитний ліміт у сумі 900 грн, з базовою відсотковою ставкою за кредитним лімітом на момент підписання договору 3% на місяць (а.с. 34).
У тексті вказаної заяви зазначено, що ОСОБА_1 ознайомилась і згодна із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Своїм підписом підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування у ПриватБанку, а також його місцезнаходження. Відповідачка погодилась з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг.
Відповідно до довідок Банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки у подальшому кредитний ліміт поступово було збільшено до 20 000 грн, здійснювались перевипуски кредитної карти та відповідачці були видані картки: 23.12.2011 - за № НОМЕР_2 зі строком дії до 10/15, 16.10.2015 – за № НОМЕР_3 зі строком дії до 04/17, 25.03.2016 – за № НОМЕР_4 зі строком дії до 03/20 (а.с. 32-33).
Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вищевказаним договором № б/н від 30.08.2007 станом на 03.12.2020 становить 66 921,01 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту – 49 252,85 грн, в т.ч. за поточним тілом кредиту – 0,00 грн, за простроченим тілом кредиту – 49 252,85 грн; заборгованість за нарахованими відсотками – 0,00 грн; заборгованість за простроченими відсотками – 0,00 грн; заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України – 17 668,16 грн; заборгованість по пені – 0,00 грн; заборгованість по комісії – 0,00 грн (а.с. 6-24).
З матеріалів справи вбачається, що  05.12.2018 були внесені відомості щодо кримінального провадження № 12018270180001537 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, відкрите по факту крадіжки у ОСОБА_1 мобільного телефону та банківських карток, остання має статус потерпілої у даному кримінальному провадженні (а.с. 72-91).
Протягом 2018 – 2021 років ОСОБА_2 вживає заходів, звертається з листами та скаргами до правоохоронних органів з метою належного проведення та у встановлені законодавством строки слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні.
Зокрема, ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16.03.2020, справа № 740/569/19 провадження № 1-кс/740/256/20, скаргу ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову слідчого СВ Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області про закриття кримінального провадження № 12018270180001537 від 08.12.2018 (а.с. 72-73).
Із відповіді Банку від 11.01.2019 № 20.1.0.0.0/7-181219/1225 вбачається, що 19.12.2018 ОСОБА_1 зверталася до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою (а.с. 95-96).
Згідно відповіді Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 27.02.2021 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12018270180001537 триває (а.с. 110).

За змістом статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відповідно до положень ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до п. 14.12 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон) користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.
Згідно з п. 14.16 статті 14 Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.
Згідно із п. 37.2 ст. 37 Закону України у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.
Відповідно до пунктів 2, 3, 5-8, 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 № 705, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.
Банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: 1) повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; 2) забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем; 3) реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством України для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банку.
Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.
Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.
Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.
Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.
Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.
Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.
Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.
Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Таким чином, за змістом наведених норм тягар доказування зазначених обставин несе ПАТ КБ «ПриватБанк».
Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ від 13.05.2015 справа № 6-71цс115, та підтверджена постановами Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 202/10128/14-ц, від 01.02.2018 у справі № 758/7327/14-ц, від 14.02.2018 у справі № 127/23496/15-ц, від 20.06.2018 у справі № 691/699/16-ц та від 07.10.2020 у справі № 751/904/18.
Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27.10.1993).
Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Звертаючись до суду з позовом АТ КБ «ПриватБанк» вищезазначених обставин не зазначив та всупереч процесуального обов`язку в розпорядження суду належних та допустимих доказів на підтвердження чи заперечення цих обставин не надав, намагаючись перекласти тягар доведення обставин, які є предметом доказування на відповідача, що не узгоджується з принципом змагальності.
Встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті та незаконному використанню електронного платіжного засобу персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації (засобів), яка дає змогу користуватися ним, ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідачка, виявивши безпідставне списання коштів, повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
При вирішенні спору суд першої інстанції вірно прийняв до уваги та застосував правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду  від 07.10.2020 у справі № 751/904/18, від 14.02.2018 у справі № 127/23496/15-ц та від 20.06.2018 у справі № 691/699/16-ц.
Посилання позивача на те, що виписка про рух коштів клієнта є первинним документом та підтверджує отримання відповідачкою кредитних коштів Банку, колегія суддів не бере до уваги, оскільки з огляду на встановлені обставини справи, належні та допустимі докази того, що платіжні операції за кредитною карткою були ініційовані саме відповідачкою у матеріалах справи відсутні.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає залишенню без задоволення, а рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15.04.2021 - без змін. 
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

                                     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» – залишити без задоволення.
Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча                                                                         О.Є.Мамонова

Судді:                                                                                  Н.В.Висоцька

                                                                                              А.А.Скрипка