Ухвала
 
12 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 336/2973/20
провадження № 61-4825ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального відділу Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_1 про скасування заборгованості по аліментам,    
ВСТАНОВИВ:
У червні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального відділу Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_1 про зменшення розміру заборгованості по аліментам. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2020 року справу № 336/2973/20 визнано малозначною та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 
2020 року позов задоволено. Скасовано заборгованість ОСОБА_2 по аліментам у виконавчому провадженні № 61541028 за виконавчим листом № 336/2675/13 виданим Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 22 квітня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів до повноліття дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 квітня 2013 року по 01 лютого 2020 року.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2020 року у цій справі скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Зменшено розмір заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 61541028 за виконавчим листом № 336/2675/13, виданим Шевченківським районним судом 
22 квітня 2013 року, визначений у розрахунку від 27 березня 2020 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби 
у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сапою А. Д. в сумі 176 404, 38 грн, виключивши із нього період нарахування заборгованості з квітня 2013 року по лютий 2017 року включно на загальну суму 79 689, 90 грн.
У березні 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу  на постанову Запорізького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року, у якій скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що справа є малозначною, однак має виняткове значення для неї. Окрім цього, зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики і вона, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції 
з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, 
від 19  грудня 1997 року).
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним 
з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду 
і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. 
У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах 
з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Посилання  ОСОБА_1 на те, що ця справа має виняткове для неї значення, 
вона, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи 
є безпідставними, оскільки належного обґрунтування таких тверджень не наведено.
Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, 
з оскарженим судовим рішенням і, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє 
у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою 
ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 
24 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби 
м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального відділу Міністерства юстиції 
(м. Дніпро), ОСОБА_1 про скасування заборгованості по аліментам.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                       Є. В. Краснощоков 
 
І. О. Дундар
 
М. Ю. Тітов