ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 р.	Справа № 520/2619/2020	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Пожкомплекс Плюс" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2020  року (ухвалене   суддею Бабаєвим А.І., повний текст якого складено  24.07.2020 року) по справі № 520/2619/2020
за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "Пожкомплекс Плюс" 
до          Головного управління Державної податкової служби у Харківській області                  
про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю  «Пожкомплекс Плюс» (в подальшому – ТОВ «Пожкомплекс Плюс») звернулося до суду з адмінінстративним позовом  до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, в якому просило:  скасувати податкове повідомлення-рішення № 00000070518 від 13.01.2020 р., яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 298446,25 грн., в тому числі основний платіж у сумі - 238757 грн., штрафні санкції у сумі - 59689,25 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2020 р. у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Конституції України, Закону України «Про  бухгалтерський облік  та фінансову звітність», Податкового кодексу України, Цивільного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України  та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки господарські операції оформлені належним чином первинними документами  бухгалтерського та податкового обліку. 
Відповідач подав до суду апеляційної інстанції  письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2021 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати замінено  відповідача Головне управління ДПС у Харківській  області  (код в ЄДРПОУ 43143704) правонаступником Головним управлінням ДПС у Харківській  області (код в ЄДРПОУ  ВП: 43983495).
У судовому засіданні  представник  апелянта  підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. 
У судовому засіданні  представник  відповідача  проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував та просив рішення  суду першої інстанції залишити без змін. 
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги   не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що за результатами проведеної    контролюючим органом    документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Пожкомплекс Плюс» складено акт № 1302/20-40-05-18-09/38277927 від 20.12.2019 р., висновками якого встановлені наступні порушення:  пп. «а» п.  198.1, абз. 1, 2  пп.  198.3  ст.  198, та п .201.1, п.  201.7  ст.201 Податкового Кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту на загальну суму 238757 грн., в тому числі на 24166,67 грн. за вересень 2017 року, на 82000 грн. за жовтень 2017 року, на 36717,5 грн. на лютий 2018 року, на 20158,4 грн. за квітень 2018 року, на 75714 грн. за листопад 2018 року, в результаті чого: занижено податок на додану вартість що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 238757 грн., в тому числі на 24166,67 грн. за вересень 2017 року, на 82000 грн. за жовтень 2017 року, на 36717,5 грн. на лютий 2018 року, на 20158,4 грн. за квітень 2018 року, на 75714 грн. за листопад 2018 року; п.  44.6  ст.44 Податкового кодексу України , у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності; п.  121.1  ст. 121 Податкового  кодексу України, платником податків не надано контролюючому органу в ході перевірки оригінали/копії документів, що передбачає штраф в розмірі 510 грн.
На підставі вищевказаних висновків Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення № 00000070518 від 13.01.2020 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 298446,25 грн., в тому числі основний платіж у сумі - 238757 грн., штрафні санкції у сумі - 59689,25 грн., оскільки взаємовідносини між ТОВ «Пожкомплекс Плюс»  і ТОВ «Орланд Груп»,   ТОВ «Нортлейк» мають ознаки фіктивності. 
Не погоджуючись із вищевказаним податковим повідомленням-рішенням відповідача, ТОВ «Пожкомплекс Плюс» звернулося до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні  позовних вимог,  суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення обґрунтоване та не підлягає скасуванню, оскільки позивачем задекларовано взаємовідносини з контрагентами  ТОВ «Орланд Груп» та ТОВ «Нортлейк», діяльність яких має ознаки фіктивності та позивачем не надано до суду належним чином оформлених документів, які підтверджують факт реального здійснення господарських операцій з ТОВ «Орланд Груп» та ТОВ «Нортлейк».
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Згідно  із ч. 2  ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України,  для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до п.  187.1  ст.187 Податкового Кодексу України,  встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту  14.1.266  пункту  14.1  статті  14  цього  Кодексу.
Згідно із пп.  192.1.2  п.  192.1  ст.192 Податкового Кодексу України,   якщо внаслідок такого перерахунку відбувається збільшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно збільшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок; б) отримувач відповідно збільшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення перерахунку. Отримувач має право збільшити суму податкового кредиту лише після реєстрації постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.
Відповідно до п.  198.1  ст.198 Податкового Кодексу України,  право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно   із п.  198.3  ст.  198 Податкового Кодексу України,  податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом  193.1  статті  193  цього  Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг, придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно із п.  200.1. ст.200 Податкового кодексу України,  сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п. 200.2. ст. 200  Податкового  кодексу України,   при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Пунктом  201.10  статті 201 ПК України   встановлено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV).
Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" від 16.07.1999 № 996- XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що господарські операції для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Судовим розглядом встановлено, що між ТОВ «Пожкомплекс Плюс»  (Замовник) та ТОВ «Орланд Груп» (Підрядник) укладено договір підряду № 10/08 від 10.08.2017 р, умовами якого передбачено, що підрядчик  зобов`язується власними силами виконати монтажні, пуско-наладжувальні роботи слабкострумових систем, а змовник зобов`язується прийняти та  сплатити    вищевказані роботи. 
Виконання вищевказаних господарських операцій підтверджується наступними документами: довідками  про вартість  виконаних  будівельних  робіт та витрат  від 30.09.2017 р.,  від 31.10.2017 р.; актами  приймання виконаних будівельних робіт за  вересень 2017 р., за жовтень 2017 р.; платіжним  дорученнями на перерахування  безготівкових грошових  коштів з банківського рахунку позивача  відкритого  в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а саме: №  44 від 29.11.2017 р. на суму 58000 грн., № 8  від 12.10.2017 р.  нас уму 70000 грн., № 9  від 12.10.2017 р. на суму 82000 грн.,  № 32 від 15.11.2017 р. на суму 87000 грн., № 33 від 15.11.2017 р. на суму 9200 грн., № 26  від 06.11.2017 р.  на суму 85000 грн., № 25 від 03.11.2017 р. на суму 83000 грн, № 24 від 02.11.2017 р. на суму 87000 грн. 
Подальше  використанню  отриманих робіт та послуг  у власній господарській діяльності підтверджується: договором підряду № 6 від 10.02.2017 р., укладеного між  позивачем  (підрядчик) та  ПАТ «Трест Жилстрой-1» (замовник), умовами якого передбачено, що підрядчик виконує власними силами, з використанням своїх матеріалів   роботи по встановленню системи автоматичної пожежної сигналізації, димовидалення та пожежогасіння, договірною ціною № 1, № 2, № 3, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт, актом прийому виконаних робіт від 25.10.2017 р.: договором  № 09/03-2017 р. від 15.03.2017 р., укладеного між позивачем (виконавець) та ТОВ «Слобожанський  Миловар» (замовник), у мовами якого встановлено, що виконавець  приймає на себе зобов`язання щодо  придбання обладнання, виконанню робочого проекту, монтажу,  налагодження автоматичної  системи пожежної  сигналізації  на об`єкті замовника, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за жовтень 2017 р., квітень 2018 року, актом прийому виконаних робіт за жовтень 2017 року, квітень 2018 року, відомостями  ресурсів до акту приймання  за вказаним договором, розрахунком № 1-2, № 5.
04.01.2018 р. між ТОВ «Пожкомплекс Плюс»  (Замовник) та ТОВ «Нортлейк» (виконавець)  укладено договір № 04/01-ЕМ, умовами якого встановлено, що  замовник доручає, а  виконавець бере на себе зобов`язання на умовах визначених  договором  виконати  послуги з монтажу  низьковольтного обладнання в приміщеннях жилавого будинку.
15.10.2018 р. між ТОВ «Пожкомплекс Плюс»  (Замовник) та ТОВ «Нортлейк» (виконавець)  укладено договір № 15/10-ПС, умовами якого встановлено, що  замовник доручає, а  виконавець бере на себе зобов`язання на умовах визначених  договором  виконати  електро-монтажі  роботи систем СПЗ  в приміщеннях жилавого будинку.
15.10.2018 р. між ТОВ «Пожкомплекс Плюс»  (Замовник) та ТОВ «Нортлейк» (виконавець)  укладено договір № 15/10-НО, умовами якого встановлено, що  замовник доручає, а  виконавець бере на себе зобов`язання на умовах визначених  договором  надати  послуги з монтажу  низьковольтного обладнання в приміщеннях жилавого будинку.
16.10.2018 р. між ТОВ «Пожкомплекс Плюс»  (Замовник) та ТОВ «Нортлейк» (виконавець)  укладено договір № 16/10-ЕМ, умовами якого встановлено, що  замовник доручає, а  виконавець бере на себе зобов`язання на умовах визначених  договором  надати  послуги  з монтажу електричних  систем в приміщеннях жилавого будинку.
Виконання вищевказаних договорів підтверджується: довідками про  вартість  виконаних робіт за лютий 2018 року,  квітень 2018 р., листопад 2018  року,  актами виконаних робіт  за лютий 2018 року,  квітень 2018 р.,  листопад 2018  року, платіжними дорученнями  на перерахування  безготівкових коштів з банківського рахунку позивача, відкритого  в  АТ КБ «ПРИВАТБАНК», № 36  від 16.04.2018 р. на суму 67000 грн. № № 37 від 25.04.2018 р. на суму 50000 грн., № 58 від 04.07.2018 р. на суму 120950, 4 грн.; № 141  від 12.12.2018 р. на суму 61328 грн., № 22 від 13.02.2019 р. на суму 112728 грн. №  23 від 14.02.2019 р. на суму 121000 грн., №  24  від 15.02.2019 р. на суму  99240  грн.,  № 25 від 15.02.2019 р. на сум 59988 грн., №  25 від 19.03.2018 р. на суму 103305 грн. 
Подальше  використанню  отриманих робіт та послуг  у власній господарській діяльності підтверджується: договорами  підряду № №  28, 29, 30, 31 від 02.04.2018 р., укладеними між  позивачем  (підрядчик) та ПАТ «Трест Жилстрой-1» (замовник), умовами яких передбачено, що підрядчик виконує власними силами, з  використанням своїх матеріалів роботи по встановленню автоматичного установлення пожежної  сигналізації, договором підряду № 102 від 12.10.2018 р., укладеними між  позивачем  (підрядчик) та ПАТ «Трест Жилстрой-1» (замовник), умовами яких передбачено, що підрядчик виконує власними силами, з  використанням своїх матеріалів роботи по встановленню системи  автоматичної пожежної  сигналізації, димовидалення та пожежогасіння, виконання яких підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт актами прийому виконаних робіт, відомостями  ресурсів до акту приймання  за вказаним договором, розрахунками; договором підряду № 18/57 від 15.10.2018 р., укладеного між позивачем (виконавець) та ТОВ «Слобожанський  Миловар» (замовник), умовами якого встановлено, що  підрядник зобов`язується виконати  установку  автоматичної  пожежної сигналізації  та оповіщення про пожежу в  цеху механічної обробки  мила  та договором підряду  №  46 від 14.06.2017 р., умовами якого встановлено, що  підрядник зобов`язується виконати  установку  системи  автоматичної пожежної  сигналізації, димовидалення та пожежогасіння, довідками про вартість виконаних будівельних робіт, актом прийому виконаних робіт за, відомостями  ресурсів до акту приймання  за вказаним договором, розрахунками.
Таким чином, реальність виконання господарських операцій ТОВ «Пожкомплекс Плюс» підтверджується належними первинними документами.
Як вбачається з матеріалів справи контролюючим органом встановлено, що згідно IC «Податковий блок» підсистеми «СФП» (Суб`єкти фіктивного підприємництва) по підприємствам ТОВ «Орланд Груп» та  ТОВ «Нортлейк» наявна інформація щодо порушення кримінальної справи за фактом скоєння злочину, передбаченого  ст. 205 Кримінального кодексу України та зазначена ознака фіктивності - «зареєстровано (перереєстровано) в органах держреєстрації ф.о. з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження». 
Проте, суд апеляційної інстанції вважає, що посилання відповідача на податкову інформацію щодо контрагентів позивача є необґрунтованим, оскільки Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів.
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами та чинним    законодавством не передбачено, що суб`єкту господарювання необхідно контролювати стан податкового обліку його    контрагентів,    фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності    чи    відсутності у них    основних    фондів.    
Наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.
Крім того, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.
Аналогічний висновок  щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 22.05.2020  р. (справа № 804/9510/15).
Щодо наявності ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 18.02.2019  р. по справі № 756/1406/19, згідно якої кримінальне провадження № 42018101050000128 від 23.06.2018  р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 205 КК України  здійснюється за фактом злочинної схеми, за якою податки не нараховувались та не сплачувались, а кошти, які у рахунок сплати податків підлягають спрямуванню до Державного бюджету, в дійсності незаконно переводилися у готівку, минаючи при цьому систему оподаткування України, зокрема, за господарськими операціями за участі ТОВ "Нортлейк", суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідальність платника податків є  персональною, а контролюючим органом не надано доказів наявності обвинувального вироку суду щодо господарських операцій між позивачем та ТОВ "Нортлейк". 
Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно  із п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4  ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у  відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного  застосування норм  матеріального права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним  скасувати  рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2020 р. та прийняти постанову, якою задовольнити позов ТОВ «Пожкомплекс Плюс»   і скасувати податкове повідомлення-рішення, винесене Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області № 00000070518 від 13.01.2020 р.
Відповідно  до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України,  судові витрати  за подання адміністративного позову в розмірі  4476, 69 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 6715,05 грн., а всього 11191,74 грн. підлягають стягненню на користь ТОВ «Пожкомплекс Плюс»   за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області.
          Керуючись ст. ст. 229, 243,  308, 315, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -     

                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пожкомплекс Плюс"  задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2020 по справі № 520/2619/2020  скасувати.
Прийняти постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Пожкомплекс Плюс" задовольнити.
Скасувати податкове повідомлення-рішення, винесене Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області, № 00000070518  від 13.01.2020 р.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області судові витрати по сплаті судового збору за подання  позову в розмірі 4476 (чотири тисячі чотириста сімдесят шість) гривень 69  копійок та за  подання апеляційної скарги в розмірі 6715 (шість тисяч сімсот п`ятнадцять) гривень 05 копійок, а всього 11191 (одинадцять тисяч сто дев`яносто одна)  гривня 74 копійки. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
. 

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	Я.В. П`янова    С.П. Жигилій   	
Повний текст постанови складено  27.04.2021 року