Ухвала

19 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 338/1500/18
провадження № 51-1892 ск 21
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 , 
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2020 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 20 січня 2021 року щодо нього.
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що цих вимог кримінального процесуального закону не дотримано.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і відповідно до ст. 433 КПК  перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не наділений повноваженнями досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені 
в оскаржуваному рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 цього Кодексу підставами для скасування або зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). 
Проте у поданій скарзі не міститься обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та необхідності скасування судових рішень 
на підставах, передбачених указаною вище статтею, з огляду на положення статей 404, 412, 413 КПК, а також не вказує, у чому саме полягає незаконність оскаржуваної ухвали враховуючи норми статей 412, 419 КПК.
Натомість засуджений, надаючи свою оцінку доказам, по суті заперечує правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не відноситься до підставдля скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції та виходить за межі його перегляду. 
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, 
а касаційну скаргу – без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення 
і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Однак засуджений у касаційній скарзі не сформулював свою вимогу до суду касаційної інстанції відповідно до зазначених вище положень закону.
Крім того засуджений не дотримався вимог ч. 5 ст. 427 КПК, оскільки не додав 
до касаційної скарги копії судових рішень, які оскаржує.
Допущені порушення перешкоджають суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження, як це передбачено ст. 428 КПК.
За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст.  429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
 
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2020 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 20 січня 2021 року залишити 
без руху та надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі не усунення недоліків касаційної скарги в установлений строк, вона буде повернута.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                          ОСОБА_3