ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 р. 	Справа № 440/6109/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Катунова В.В. ,  Бершова Г.Є. 
за участю секретаря судового засідання  Сузанського О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Несен" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2021, суддя С.С. Сич,  повний текст складено 22.02.2021, по справі № 440/6109/20
          за позовом       Фермерськго господарства "Несен"  
          до      Головного управління ДПС у Полтавській області                     
          про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Несен" (далі - позивач, ФГ "Несен") звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 12.10.2020 №00000920505.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 відмовлено у задоволенні позову.
Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про не врахування судом першої інстанції, що відповідачем неправомірно проведено перевірку, оскільки  при оформленні запиту  від 03.09.2020 про надання документів порушено приписи ПК України,  а саме запит не містив печатки контролюючого органу та інформації, яка б підтверджувала підстави для надіслання запиту в порядку п. 73.3 ст. 73 ПК України; копія наказу від 02.09.2020 № 12444 про проведення фактичної перевірки  також не містила інформації про підстави перевірки.
Також апелянт зазначає, що судом не враховано  офіційне роз`яснення Державної фіскальної служби України від 15.08.2019 № 3814/6/99-99-12-02-02-15/ІПК, згідно якого отримати ліцензію на право зберігання пального суб`єкт господарювання повинен і може тільки для стаціонарних цистерн/ємкостей, а отримання ліцензії на право зберігання пального в пересувних ємкостях чи транспортних засобах є неможливим.
Головне управління ДПС у Полтавській області (далі - відповідач) надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
В судовому засіданні 12.05.2021 протокольною ухвалою суду замінено відповідача по справі - Головне управління ДПС у Полтавській області (код  ЄДРПОУ 43142831) на Головне управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192).
У судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що видами діяльності ФГ "Несен" є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; вирощування зерняткових і кісточкових фруктів; вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників; розведення свиней; допоміжна діяльність у рослинництві; прісноводне рибальство, що підтверджується витягом Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1 а.с. 12-14).
02.09.2020 начальником  Головного управління  ДПС у Полтавській області прийнято наказ №1244 "Про проведення фактичної перевірки", яким наказано провести з 03.09.2020 фактичну перевірку тривалістю 10 діб за місцем фактичного провадження діяльності, розташування господарських об`єктів або інших об`єктів права власності (зокрема місць зберігання та/або відпуску пального), через які здійснює (проводить) діяльність Селянське (фермерське) господарство "Несен", податкова адреса: Полтавська область, Оржицький район, с. Райозеро, вул. Лазірківська, 285,  за період з 01.01.2020 по дату закінчення перевірки у встановленому Податковим кодексом України порядку (т.1 а.с. 182).
03.09.2020 відповідачем направлено запит про надання документів та їх належним чином завірених копій (т. 1 а.с. 16).
03.09.2020 перед початком проведення фактичної  перевірки керівнику  ФГ "Несен" ОСОБА_1  вручено копію наказу Головного управління  ДПС у Полтавській області №1244 від 02.09.2020  та пред`явлено службові посвідчення та  направлення на перевірку від 02.09.2020 №1347, №1348, що підтверджується відмітками про вручення та підписом керівника   ФГ "Несен" ОСОБА_1  у направленнях (т. 2 а.с. 200, 201).
Відповідачем з 03.09.2020 по 11.09.2020 проведено перевірку місця зберігання та/або відпустку пального, що розташований за адресою Полтавська область, Оржицький район, с. Райозеро, вул. Лазірківська, 285, платника податків ФГ "Несен", за результатами якої складено акт від 11.09.2020 №289/16/31/РРО/39075540 (т. 2 а.с. 136-146).
В акті перевірки зазначено про порушення позивачем, зокрема, ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", а саме, зберігання пального в період з 03.04.2020 по 03.09.2020 включно в місці, на яке не отримувалася відповідна ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки).
Представник позивача відмовився від підписання вищевказаного акту перевірки, про що складено акт № 1361/16-31-05-05 від 11.09.2020 (т. 2 а.с. 147).
Акти про проведення перевірки та про відмову від підписання направлені позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом  11.09.2020 (т. 2 а.с. 148-149).
Позивачем подано відповідачу заперечення на акт перевірки, за результатами розгляду яких ГУ ДПС у Полтавській області листом від 07.10.2020 №37337/10/16-31-07-05-18 повідомило позивача, що наведена в запереченні інформація не спростовує виявлені під час перевірки порушення вимог Закону №481/95-ВР та ПКУ, порушення в акті перевірки викладені змістовно, об`єктивно та доказово (т. 1 а.с. 35-41). 
12.10.2020 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №00000920505, яким до ФГ "Несен" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)  за платежем "Адміністративні штрафи та штрафні санкції у розмірі 500 000,00 грн (т.1 а.с. 29).
Позивач, не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 03.09.2020 суб`єкт господарювання  ФГ "Несен"  зберігав  пальне без наявності відповідної ліцензії, тому  повинен нести  відповідальність, передбачену ст.  17 Закону №481/95-ВР.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав. 
Відповідно до пп. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. 
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України).
Згідно п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків.
Відповідно до пп. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Відповідно до ст. 81 ПК України в наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Судовим розглядом встановлено, що в наказі про проведення перевірки від 02.09.2020 №1244 зазначено дату видачі (02.09.2020); найменування контролюючого органу (Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області); найменування та реквізити суб`єкта господарювання (ФГ «Несен»); адреса об`єкта, перевірка якого проводиться (податкова адреса: Полтавська обл., Оржицький р-н, с. Райозеро, вул Лазірківська, 285); мета (з метою контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та палива, наявності ліцензій , свідоцтв); вид перевірки (фактична); підстави для проведення перевірки (пп. 80.2.5 п.80.2 ст. 80 ПК України); дата початку фактичної перевірки (з 03 вересня 2020 року); тривалість перевірки (тривалістю 10 діб); період діяльності, який буде перевірятися (з 01.01.2020 по дату закінчення перевірки).
Даний наказ підписаний керівником ГУ ДПС у Полтавській області та скріплений печаткою контролюючого органу.
За таких  обставин, доводи апелянта про неправомірність проведення відповідачем фактичної перевірки спростовані вищенаведеним.
По суті виявленого порушення колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України акцизний склад - це:
а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;
б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.
Не є акцизним складом:
а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;
б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.
Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;
в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;
г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;
ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару;
Статтею 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (далі - Закон № 481) визначено, що:
місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування;
зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.
Відповідно до ч.ч. 7-8 ст. 15 Закону № 481 визначено, що зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії. Річна плата за ліцензії на право зберігання пального встановлена у розмірі 780 гривень. Суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право зберігання пального на кожне місце зберігання пального.
Згідно до ч. 32 ст. 15 Закону № 481 ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.
Відповідно до ч. 38 ст. 15 Закону № 481 для отримання ліцензії на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:
документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;
акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;
дозвіл на початок виконання робіт підвищеної небезпеки та початок експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
Згідно ч.ч. 39, 40 ст. 15 Закону № 481 копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального. Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.  
Відповідно до ч. 46 ст. 15 Закону № 481 ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 20 календарних днів з дня одержання зазначених документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону № 481 до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.
Відповідно до ч. 19 ст. 15 Закону № 481 ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:
підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;
підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;
суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.
Згідно ч. 16 ст. 15 Закону № 481 суб`єкт господарювання має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.
Колегія суддів зазначає, що інших виключень щодо отримання суб`єктами господарювання ліцензій на право зберігання пального норми Закону № 481 не містять.
Таким чином, у розумінні Закону № 481 суб`єкту господарювання необхідно отримувати ліцензію для здійснення зберігання пального у стаціонарних цистернах/ємностях.
Зазначений висновок наведено в офіційному роз`ясненні Державної фіскальної служби України 15.08 2019 № 3814/6/99-99-12-02-02-15/ІПК.
Судовим розглядом встановлено, що ФГ "Несен" здійснило  закупівлю дизельного палива у ТОВ "Дізарт плюс" згідно видаткової накладної №РН-0000472 від 05.03.2020 об`ємом 10050 л, згідно видаткової накладної №РН-0000741 від 03.04.2020 об`ємом 20000 л, яке було поставлене позивачу за адресою: Полтавська область, с. Райозеро,  що підтверджується товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти) №РП-0000472 від 05.03.2020 та №РП-0000741 від 03.04.2020 (т. 2 а.с. 91,93,95).
Придбане згідно видаткових накладних від 05.03.2020 та від 03.04.2020 у ТОВ "Дізарт Плюс" дизельне пальне  було відвантажено безпосередньо у паливні баки транспортних засобів, що використовуються у господарській діяльності, а решта палива злито у дві пересувні бочки колісні у пункті розвантаження: Полтавська область, Оржицький район, с. Райозеро, вул. Лазирківська, 285. 
Позивач зазначає, що станом на 03.09.2020 у нього не було залишків палива, а в ємкості у вигляді бочки на 208 літрів зберігається  пісок, а не паливо. Відповідачем зазначені обставини не спростовано.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Колегія суддів зазначає, що на балансі позивача не перебувають стаціонарні паливні ємкості чи паливні склади для його зберігання, у зв`язку з чим ФГ «Несен» не повинно отримувати ліцензію на право зберігання пального, якщо таке пальне використовується для власних потреб у пересувних (не стаціонарних) ємкостях (цистернах). 
На підставі викладеного, судова колегія вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо правомірності податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 12.10.2020 №00000920505.
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє обґрунтоване підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.       
Керуючись ст. ст. 308, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Несен" - задовольнити
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 по справі № 440/6109/20  скасувати.
Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Фермерського господарства "Несен" - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 12.10.2020 № 00000920505.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов    Г.Є. Бершов   	
Постанова складена в повному обсязі  24.05.2021
(у зв`язку із перебуванням  судді Бершова Г.Є. у відпустці).