Постанова                            
Іменем України
 
14 квітня 2021 року                      
м. Київ
 
справа № 756/15285/15-ц
провадження № 61-18218св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), 
Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - Приватне акціонерне товариство «Трест Київміськбуд-1», 
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
треті особи: державний реєстратор Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Чуйко Ганна Георгіївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пальора Ганна Юріївна,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргуОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , на постанову Київського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Мережко М. В., Верланова С.  М., Савченка С. І.
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА 
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2015 року Приватне акціонерне товариство «Трест Київміськбуд-1» (далі - ПрАТ «Трест Київміськбуд-1») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якому просило:
витребувати у ОСОБА_1 з її володіння квартиру АДРЕСА_1 ; 
скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 18357198 від 25 грудня 2014 року 18:01:01 щодо об`єкту нерухомого майна: квартири 
АДРЕСА_1 ; 
скасувати запис про право власності номер: 8252981, зареєстрований 25 грудня 2014 року 16:55:33 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: квартиру 
АДРЕСА_1 ; 
скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16532995 від 16 жовтня 2014 року 15:44:23 щодо об`єкту нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 ; 
скасувати запис про право власності за номером: 7398535, зареєстрований 
08 жовтня 2014 року 12:26:45 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 ; стягнути судовий збір. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що квартира АДРЕСА_1 складалася з 15 кімнат, житловою площею 374,9 кв. м, загальною площею 730,6 кв. м, належить на праві власності ПрАТ «Трест Київміськбуд-1». У 2010 році позивачем  отримано дозвіл на перепланування вказаної квартири, у зв`язку з чим Київським МБТІ складені технічні паспорти на квартиру за № 7 житловою площею 73,2 кв. м, загальною площею 145,4 кв. м., та квартиру АДРЕСА_2 житловою площею 180,3 кв. м, загальною площею 378,7 кв. м.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 січня 2014 року 
в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_3 та квартиру АДРЕСА_4 й у звільненні майна з-під арешту відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2014 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано та визнано за 
ОСОБА_2 право власності на квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , які знаходяться за вказаною адресою, вказані квартири звільнено з-під арешту та виключено з акта опису. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних 
і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року зазначене рішення суду апеляційної інстанції скасовано та залишено в силі рішення суду першої інстанції.
Після набуття рішенням суду законної сили та поновлення в правах власника нерухомого майна позивачу стало відомо, що спірна квартира АДРЕСА_3 відчужена ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу.
Спірна квартира вибула з володіння позивача поза його волею, оскільки право власності товариства на квартиру припинено на підставі рішення суду, а тому квартира підлягає витребуванню з володіння ОСОБА_1 .
Заклопотанням представника ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» до участі у справі 
у якості третіх осіб залучено державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Чуйко Г. Г., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пальору Г. Ю.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року позов ПрАТ «Трест Київсміськбуд-1» задоволено. 
Ухвалою того ж суду від 22 червня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_2 та скасовано зазначене заочне рішення, справу призначено до розгляду 
в загальному порядку.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 року позов задоволено. 
Витребувано у ОСОБА_1 з її володіння квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 145,40 кв. м, житлова площа 73,20 кв. м, на користь ПрАТ «Трест Київміськбуд-1».
Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пальори Г. Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 18357198 від 25 грудня 2014 року 18:01:01 щодо об`єкту нерухомого майна: квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 145, 4 кв. м, житловою площею 73, 2 кв. м, яка складається із трьох кімнат, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 481329080000.
Скасовано запис, вчинений державний реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пальорою Г. Ю. про право власності номер: 8252981, зареєстрований 25 грудня 2014 року 16:55:33 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_5 загальною площею 145, 4 кв. м, житловою площею 73, 2 кв. м, яка складається із трьох кімнат, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 481329080000.
Скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Чуйко Г. Г.  про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16532995 від 16 жовтня 2014 року 15:44:23 щодо об`єкту нерухомого майна: квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 145, 4 кв. м, житловою площею 73, 2 кв. м, яка складається із трьох кімнат, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 481329080000.
Скасовано запис про право власності, вчинений державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Чуйко Г. Г. за номером: 7398535, зареєстрований 08 жовтня 2014 року 12:26:45 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 145, 4 кв. м, житловою площею 73, 2 кв. м, яка складається із трьох кімнат, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 481329080000.
Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з кожного по 16 668,25 грн на користь ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» сплаченого судового збору.
Суд керувався тим, що ОСОБА_1 під час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири не знала та не могла знати про наявність судового спору щодо квартири та продовження розгляду справи в суді касаційної інстанції, оскільки ОСОБА_1 не була стороною цивільної справи за позовом ОСОБА_2 про визнання права власності на квартири, а рішення Апеляційного суду міста Києва від 27.05.2014 року станом на 25 грудня 2014 року набуло законної сили та не було скасовано. Тому ОСОБА_1 
є добросовісним набувачем спірної квартири. Разом з тим спірна квартира, яка вибула з володіння ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» на підставі рішення апеляційного суду про визнання за ОСОБА_2 права власності на таку квартиру, скасованого в подальшому, є такою, що вибула з володіння позивача поза його волею. Тому позивач має право на витребування спірного нерухомого майна від добросовісного набувача -  ОСОБА_1 , яка зобов`язана повернути власнику спірну квартиру. 
ОСОБА_2 не доведено передачу позивачем спірної квартири у його володіння та користування до ухвалення судом рішення про визнання права власності на таку квартиру.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
Постановою Київського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково. 
Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пальори Г. Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:18357198 від 25 грудня 2014 року 18:01:01 щодо об`єкту нерухомого майна: квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 145, 4 кв. м, житловою площею 73, 2 кв. м, яка складається із трьох кімнат, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 481329080000.
Скасовано запис, вчинений державний реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пальорою Г. Ю. про право власності номер: 8252981, зареєстрований 25 грудня 2014 року 16:55:33 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 145, 4 кв. м, житловою площею 73, 2 кв. м, яка складається із трьох кімнат, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 481329080000. 
Скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Чуйко Г. Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:16532995 від 16 жовтня 2014 року 15:44:23 щодо об`єкту нерухомого майна: квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 145, 4 кв. м, житловою площею 73, 2 кв. м, яка складається із трьох кімнат, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 481329080000.
Скасовано запис про право власності, вчинений державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Чуйко Г. Г. за номером: 7398535, зареєстрований 08 жовтня 2014 року 12:26:45 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 145, 4 кв. м, житловою площею 73, 2 кв. м, яка складається із трьох кімнат, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 481329080000.
Стягнено з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» сплачений судовий збір по 1 853 грн з кожного.
У задоволенні позову в іншій частини відмовлено.
Постановою того ж суду (додатковим судовим рішенням) від 11 вересня 
2019 року стягнено з ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» на користь ОСОБА_1 
50 064,75 грн сплаченого судового збору
Апеляційний суд виходив з того, що право позивача виникло з моменту отримання ним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21 грудня 2007 року. ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірної квартири. Проте спірна квартира вибула з володіння позивача поза його волею. Тому позивач має право на витребування спірного нерухомого майна від добросовісного набувача.
Права позивача є порушеними, проте власником спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 30 грудня 2018 року є ТОВ «Центаріс» - особа яка не залучена до участі у справі, а не ОСОБА_1 , позов до якої пред`явлено, тому у задоволенні позову в частині витребування спірного майна у ОСОБА_1 слід відмовити. 
Вимоги про скасування записів і рішень державних реєстраторів, внесених до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , підлягають задоволенню, оскільки вказані записи стосуються саме відповідачів по справі та не порушують прав та обов`язків інших осіб.
Підстави для застосування строку позовної давності відсутні, оскільки про порушення свого права власності на спірні квартири позивач дізнався 21 жовтня 2015 року, тобто з моменту набрання законної сили рішення  суду про відмову 
у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності на квартири, а з позовом про витребування майна з чужого володіння позивач звернувся 
у листопаді 2015 року, позовна давність не сплила.
Аргументи учасників справи
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу напостанову суду апеляційної інстанції у частині задоволення позовних вимог, 
в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову апеляційного суду в зазначеній частині й ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що апеляційний суд допустив істотні порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, які полягають у не вирішенні клопотань сторони, спрямованих на отримання доказів, а також у встановленні обставин справи на підставі недопустимих та неналежних доказів. Позивачем не доведено факту набуття права власності на квартиру, 
а також факт її перепланування. Запис про право власності на квартиру та рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 вичерпали свою дію фактом відчуження квартири. Запис про право власності та рішення про державну реєстрацію її права власності вчинені (прийняті) на підставі правочину, який не оспорюється та є дійсним, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для їх скасування. Висновок суду про те, що позивач отримав дозвіл на перепланування та перепланував квартиру АДРЕСА_3 не підтверджується будь-якими доказами. Висновок суду апеляційної інстанції про те, що позивач набув право власності на квартиру АДРЕСА_3 площею 730,60 кв. м до її перепланування, на підтвердження чого надав свідоцтво про право власності, не ґрунтується на допустимих доказах - позивачем не надавався оригінал чи належним чином посвідчена копія свідоцтва про право власності на квартиру. Представник відповідача заявив клопотання про витребування оригіналів документів, але вказане клопотання не вирішено судом першої інстанції, а позивачем не надано оригіналів документів, які посвідчують право власності на квартиру. Суд апеляційної інстанції не усунув вказаних порушень норм процесуального права і також не вирішив питання про витребування оригіналів письмових доказів та безпідставно, без наявності допустимих і належних доказів зробив висновок про підтвердження позивачем факту набуття права власності на квартиру. Висновки суду про те, що спірна квартира АДРЕСА_3 за своєю площею увійшла до квартири АДРЕСА_3 , що складається 
з 15 кімнат, загальною площею 730,6 кв. мпісля її перепланування, 
є безпідставними, оскільки сума площ двох квартир, які, на думку суду, утворилися із квартири площею 730,60 кв. м становить 524,1 кв. м, що на 206,5 
кв. м менше від площі первісної квартири. Відповідачем до суду першої інстанції подане клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, проте питання про призначення експертизи судом не вирішено.
Судом апеляційної інстанції не враховано висновку у пункті 5.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18), неправильно застосовано положення частини другої статті 26 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та не застосовано до спірних правовідносин положення статті 204 ЦК України в поєднанні із положеннями пункту 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Договір купівлі-продажу не є недійсним в силу закону, не визнаний недійсним судом та не оспорюється в судовому порядку, 
у зв`язку із чим відсутні будь-які підстави для скасування рішення про державну реєстрацію та запису про право власності, які вчинені на підставі такого договору.
Постанова апеляційного суду оскаржується в частині задоволення позовних вимог ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і записів про право власності, тому в іншій частині судові рішення в касаційному порядку не переглядаються.
Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано.
Рух справи
Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Ухвалою Верховного Суду від 05 квітня  2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судами встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації 24 грудня 2007 року, позивач набув право власності на квартиру 
АДРЕСА_1 , яка складається з 15 кімнат, загальною площею 730,60 кв. м. 
Позивачем отримано дозвіл на перепланування жилого приміщення, внаслідок чого вказана квартира розподілена на дві квартири, загальною площею 145,4 
кв. м та 378,7 кв. м.
Спірна квартира за своєю площею увійшла до квартири АДРЕСА_3 , що складається 
з 15 кімнат, загальною площею 730,60 кв. м, право власності на яку виникло 
у позивача в порядку, передбаченому законом.
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 27 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних 
і кримінальних справ від 25 вересня 2014 року, ухваленим у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Трест Київміськбуд-1», Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, Державної виконавчої служби України, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Віта Верітас», про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту, визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру 

АДРЕСА_6 ; звільнено вказані квартири з-під арешту та виключено з акта опису й арешту майна.
Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 жовтня 2014 року на підставі зазначеного рішення апеляційного суду ОСОБА_2 зареєстрував за собою право власності, крім іншого, на квартиру АДРЕСА_7 .
25 грудня 2014 року ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу спірної квартири з ОСОБА_1 . 
Постановою Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 
25 вересня 2014 року скасовано, справу було передано на новий касаційний розгляд.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних 
і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року скасовано рішення Апеляційного суду міста Києва від 27 травня 2014 року із залишенням в силі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 січня 2014 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності на квартири відмовлено.
Власником спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 30 грудня 2018 року є ТОВ «Центаріс».
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі 
і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку 
з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».
Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України).
Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (див. висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 17 лютого 
2016 року у справі № 6-2407цс15).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц (провадження № 14-208цс18) зроблено висновок, що «метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). 
Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило 
у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника».
Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі 
№ 756/15538/15-ц (провадження № 61-18736сво18).
За таких обставин ефективним способом захисту права власності на спірне майно є віндикаційний позов до особи, за якою зареєстровано право власності на це майно.
Тому в задоволенні позовних вимог ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» до 
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і записів про право власності слід відмовити, оскільки такі вимоги є неефективними способами захисту прав власника, які не забезпечують відновлення прав власності позивача (в разі його порушення) 
і жодним чином не нівелюють негативні наслідки такого порушення.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За змістом частини третьої статті 400 ЦПКУкраїни суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що судові рішення 
в частині задоволених позовних вимог про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і записів про право власності ухвалені без додержання норм матеріального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, судові рішення 
в зазначеній частині скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення, яким 
у задоволенні позовних вимог відмовити.
Відповідно до підпункту «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України 
у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, ? у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
ОСОБА_1 сплатила судовий збір у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції у розмірі 9 744 грн, у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанціїв оскарженій частині - 7 308,0 коп., які підлягають стягненню з позивача на користь ОСОБА_1 в сумі 17 052,00 грн.
Керуючись статтями 141, 400, 402, 412, 416 ЦПК України (у редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року в частині задоволених позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і записів про право власності скасувати. 
У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і записів про право власності відмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1» на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 17 052,00 грн.
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 року та постанова Київського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року в скасованій частині втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                            В. І. Крат
 
Судді:                                                                                     Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар
 
                                                                                              Є. В. Краснощоков
 
М. Ю. Тітов