Ухвала
Іменем України
 
13 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 626/2450/14-ц
провадження № 61-7503ск21
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:                                                   
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Заочним рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 27 січня 2015 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задоволено.
 
22 вересня 2017 року не погоджуючись з зазначеним заочним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав заяву про його перегляд.
 
Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Красноградського районного суду Харківської області від 27 січня 2015 року залишено без розгляду.
 
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 28 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Красноградського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2017 року залишено без змін.
 
05 квітня 2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на заочне рішення Красноградського районного суду Харківської області від 27 січня 2015 року.
 
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 травня 2018 року відмовлено у відкритті провадження.
 
Постановою Верховного Суду від 09 грудня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Красноградського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 28 лютого 2018 року залишено без змін.
 
16 липня 2018 року ОСОБА_1 повторно подав до суду заяву про перегляд заочного рішення та клопотання про поновлення строку.
 
Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 05 березня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Красноградського районного суду Харківської області від 27 січня 2015 року, заяву про перегляд заочного рішення суду від 27 січня 2015 року - залишено без розгляду.
 
10 березня 2020 року на вказане заочне рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 23 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Красноградського районного суду Харківської області від 27 січня 2015 року у вказаній справі повернуто заявнику.
 
06 квітня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Красноградського районного суду Харківської області від 05 березня 2020 року.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Красноградського районного суду Харківської області від 05 березня 2020 року залишено без змін.
 
04 листопада 2020 року до суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на заочне рішення Красноградського районного суду Харківської області від 27 січня 2015 року.
 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Красноградського районного суду Харківської області від 27 січня 2015 року у вказаній справі повернуто, як подану передчасно.
 
Постановою Верховного Суду від 16 березня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Красноградського районного суду Харківської області від 05 березня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року залишено без змін.
 
25 березня 2021 року через суд першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на заочне рішення Красноградського районного суду Харківської області від 27 січня 2015 року.
 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Красноградського районного суду Харківської області від 27 січня 2015 року у вказаній справі повернуто, як подану передчасно.
 
28 квітня 2021 року ОСОБА_2 , який діє від імені  ОСОБА_1 ,  засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Харківського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року в указаній вище справі.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
 
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільної процесуальних правовідносин та їх гарантій.
 
До ознак, що характеризують правосуддя, відноситься, у тому числі, здійснення правосуддя тільки у передбаченому законом порядку (процесуальна форма). При цьому під правосуддям необхідно розуміти не лише діяльність суду щодо вирішення спору про право, але й обов`язкове дотримання процесуальної форми, в якій не просто передбачені порядок і послідовність вчинення процесуальних дій, а й відображено вимоги справедливих (належних) судових процедур.
 
При цьому цивільна процесуальна форма завжди обов`язково має нормативний і системний характер. По-друге, вона, по суті, передбачає «алгоритм» поведінки кожного суб`єкта при розгляді та вирішенні цивільної справи (у тому числі і суду). По-третє, становить гарантію дотримання законності, оскільки її недодержання призводить до різних негативних наслідків.
 
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до положень статті 228 ЦПК України (в редакції 2004 року, яка діяла на момент ухвалення заочного рішення) заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
 
Аналогічні норми містяться у ЦПК України в редакції 2015 року.
 
Так, згідно із статтею 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
 
Стаття 287 ЦПК України встановлює порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення.
 
Частинами третьою і четвертою вказаної статті передбачено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою:
 
1) залишити заяву без задоволення;
 
2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.
 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
 
Зазначений порядок є спеціальним і представляє окрему стадію судового процесу, дотримання якої для відповідача є обов`язковим.
 
Тобто, для відповідача норми ЦПК України встановлюють особливий порядок оскарження заочного рішення, а саме шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення, до суду, що його ухвалив.
 
Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеному у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2478цс15.
 
І лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, а не без розгляду, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем, на відміну від позивача, у загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
 
Таким чином, у силу імперативних норм ЦПК України відповідач позбавлений можливості оскаржити заочне рішення в загальному порядку. 
 
Суд апеляційної інстанції встановив, що 22 вересня 2017 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про перегляд заочного рішення, яка ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2017 року, що залишена без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 28 лютого 2018 року та постановою Верховного Суду від 09 грудня 2019 року, залишена без розгляду.
 
Повторна заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду, подана 16 липня 2018 року, ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 05 березня 2020 року, що залишена без змін постановою Харківського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року та постановою Верховного Суду від 16 березня 2021 року, також залишена без розгляду.
 
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що оскаржуване заочне рішення судом першої інстанції не переглянуто відповідно до вимог статті 287 ЦПК України, а отже подання апеляційної скарги на вказане заочне рішення є передчасним.
 
Наведені у касаційній скарзі доводи по своїй суті зводяться до неправильного тлумачення заявником норм цивільного процесуального законодавства України та правильність висновків апеляційного суду не спростовують.
 
Таким чином, суд апеляційної інстанції, врахувавши вимоги наведених норм закону, перевіривши доводи заявника, на які він посилався, дійшов правильного висновку про повернення апеляційної скарги.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Керуючись частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                  А. І. Грушицький
 
                                                                                                             В. С. Висоцька
 
                                                                                                             І. В. Литвиненко