ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/22599/19                                                                                Суддя першої інстанції: Аверкова В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 травня 2021 року                                                                                      м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          судді-доповідача                       - Горяйнова  А.М.,
          суддів                                           - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2020 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), за участю третіх осіб - ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт-Таун» та ОСОБА_3 , про визнання неправомірними дій та скасування наказу,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправними дії Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (далі -Департамент ДАБК) щодо скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція квартири № 16-174 під магазин продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_2 » від 05 січня 2017 року №  КВ 083170051042 та скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності «Реконструкція квартири № 16-174 під магазин продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_2 » від 01 березня 2017 року №  КВ 143170600101;
- скасувати наказ Департаменту ДАБК від 21 серпня 2018 року №  232 «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності» щодо об`єкту «Реконструкція квартири № 16-174 під магазин продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_2 ».
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2020 року вказаний адміністративний позов було задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку дослідженим доказам та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник вказує на те, що проектна документація розроблена без отримання вихідних даних - містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, а, отже, об`єкт будівництва збудовано без належно затвердженого проекту. Також відповідач наполягає на тому, що будівництво здійснювалося на земельній ділянці, що не відведена для цієї мети. Зазначені обставини, на думку Департаменту ДАБК, дають підстави вважати об`єкт реконструкції самочинним будівництвом. Скаржник просить врахувати, що наявність певних процедурних порушень при проведенні перевірки не може бути достатньою підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому повідомив про обставини, які передували зверненню до суду із цим позовом, а також наголосив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Звертає увагу, що допущенні Департаментом ДАБК при проведенні перевірки порушення вимог законодавства України є підставою для визнання відповідних дій та наказу, прийнятого за їх наслідками, протиправними.  
ТОВ «Комфорт Таун» надало пояснення, в яких підтримало доводи апеляційної скарги відповідача та просило взяти їх до уваги.
Відповідно до п.  3 ч.  1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Департаменту ДАБК залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2020 року - без змін, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 25 травня 2017 року, зареєстрованого за номером 571, позивач набув право власності на об`єкт нерухомого майна загальною площею 87,3  кв.м за адресою: м.  Київ, вул.  Регенераторна, буд.  4, приміщення 16-174. 
ТОВ «Комфорт-Таун» звернулось до Департаменту ДАБК із заявою від 04 липня 2018 року №  1019 та доповненням до вказаної заяви від 07 серпня 2018 року №  1180, у яких просило провести перевірку і вжити заходи реагування, зокрема, щодо власника квартири за вказаною адресою.
Департаментом ДАБК відповідно до законів України «Про регулювання містобудівної діяльності» та «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №  553 та на підставі звернення ТОВ «Комфорт-Таун» від 04 липня 2018 року №  1019 прийнято наказ від 05 липня 2018 року №  463 «Про проведення позапланової перевірки» ОСОБА_2 та ТОВ «Максі Консалт Груп» на предмет дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті: «Реконструкція квартири № 16-174 під магазин продовольчих та непродовольчих товарів».
На виконання вказаного наказу відповідачем складено направлення для проведення позапланової перевірки від 05 липня 2018 року зі строком дії з 06 липня до 19 липня 2018 року.
Департаментом ДАБК на адресу ОСОБА_2 та ТОВ «Максі Консалт Груп» направлено лист від 06 липня 2018 року №  073-6262, яким повідомлено про необхідність прибуття до Департаменту 16 липня 2018 року об 11:45  год. для надання документів та забезпечення доступу посадової особи Департаменту до об`єкту будівництва.
Також листом від 06 липня 2018 року №  073-6219 відповідач звернувся до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо підтвердження / спростування факту необхідності отримання вихідних даних - містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для проектування об`єкта будівництва «Реконструкція квартири № 16-174 під магазин продовольчих та непродовольчих товарів».
У відповідь Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом від 19 липня 2018 року №  055-9427 повідомив, що після виконання будівельних робіт замовником - ОСОБА_2 створюється нове призначення будівлі (приміщень), у зв`язку із чим замовнику необхідно отримати містобудівні умови та обмеження для проектування будівництва.
Листом від 13 серпня 2018 року №  073-7642 відповідач звернувся до Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві із проханням сприяти у проведенні перевірки й запросити замовника будівництва ОСОБА_2 та уповноважених осіб ТОВ «Максі Торг Груп» до Дніпровського УП ГУ НП у м.  Києві для надання відповідних пояснень та документів у присутності посадових осіб Департаменту ДАБК. 
Наказом Департаменту ДАБК від 21 серпня 2018 року №  232 було скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція квартири № 16-174 під магазин продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_2 » від 05 січня 2017 року №  КВ 083140051042 та реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності «Реконструкція квартири № 16-174 під магазин продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_2 » від 01 березня 2017 року №  КВ 143170600101.
Вказаний наказ видано відповідно до ч.  2 ст.  391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пп.  5 п.  3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності», на підставі листів ТОВ «Комфорт-Таун» від 04 липня 2018 року (вх.  №  073/5168), від 07 серпня 2018 року №  1180 (вх.  №  073/6218) та листа Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19 липня 2018 року №  055-9427.
Не погоджуючись із вказаними діями і наказом Департаменту ДАБК, ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом. 
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив процедуру здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, оскільки не повідомив належним чином суб`єктів містобудування чи їх представників про проведення позапланової перевірки. Також суд першої інстанції зазначив, що відсутність складеного за результатами державного архітектурно-будівельного контролю акта перевірки є самостійною підставою для скасування наказу від 21 серпня 2018 року №  232.
Рішення суду першої інстанції обґрунтоване також тим, що отримання інформації від Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) по своїй суті не є формою державного архітектурно-будівельного контролю, а тому, не може бути підставою для прийняття рішення про скасування реєстрації відповідних декларацій.  
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначає Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Відповідно до п.  2 ч.  1 ст.  34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у редакції, чинній на час реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 05 січня 2017 року №  КВ 083170051042 замовник має право виконувати будівельні роботи щодо об`єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності, після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт.
Положеннями ч. 1 ст.  39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у редакції, чинній на час реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта від 01 березня 2017 року №  КВ 143170600101 було передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до I-III категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності», що набрав чинності 10 червня 2017 року, було внесено зміни, зокрема, до ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка визначає особливості набуття права на початок виконання будівельних робіт, а також до ст. 391 вказаного Закону, яка встановлює підстави для внесення змін або скасування реєстрації декларації.
Так, з набранням чинності вказаним Законом декларацію про початок виконання будівельних робіт виключено з переліку документів, які дають право на початок виконання будівельних робіт на об`єктах, що належать до I-III категорій складності, а підстави для скасування раніше зареєстрованих декларацій викладено в п.  3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності».
Згідно з пп.  5 п.  3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності» зареєстровані до набрання чинності цим Законом декларації про початок виконання підготовчих та/або будівельних робіт можуть бути скасовані відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.
За змістом ч.  2 ст.  391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного наказу, у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень реєстрація такої декларації, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягають скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування декларації чи права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовника протягом трьох робочих днів з дня скасування.
Отже, на момент прийняття оскаржуваного наказу право органу державного архітектурно-будівельного контролю на скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації було визначене ч.  2 ст.  391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а право на скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт - пп.  5 п.  3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності».
Саме вказані норми права стали матеріально-правовою підставою для прийняття Департаментом ДАБК наказу від 21 серпня 2018 року №  232. 
Процедура скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації визначена Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №  461 (далі - Порядок № 461). 
Натомість порядок скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, в порушення вимог пп.  5 п.  3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності», визначений не був. Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №  466 у редакції, чинній на момент видачі оскаржуваного наказу, врегульовано лише процедуру скасування права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення.
Відповідно до абз.абз. 8, 9 п. 22 Порядку № 461 у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у зареєстрованій декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без затвердженого в установленому порядку проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.
Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Запис про реєстрацію декларації з реєстру виключається Держархбудінспекцією не пізніше наступного робочого дня, з дня повідомлення органом державного архітектурно-будівельного контролю про таке скасування.
Перевіряючи обґрунтованість доводів позивача та висновку суду першої інстанції про те, що наказ Департаменту ДАБК від 21 серпня 2018 року №  232 був винесений з порушенням установленого порядку - без проведення перевірки та належного оформлення її результатів, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду щодо зазначеного питання, яка викладена в постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 826/6660/16. 
За висновком суду касаційної інстанції, згідно зі ст. 391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 14 Порядку № 466 і п. 22 Порядку № 461 достатньою та необхідної правовою підставою для скасування органом архітектурно-будівельного контролю реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації є встановлення факту наведення у них замовником недостовірних даних щодо правових підстав виконання будівельних робіт без належних документів чи відхилення від проектної документації, що дає підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом. При цьому, закон не зобов`язує Інспекцію проводити перевірку, якщо недостовірність зазначених у декларації даних є очевидною.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів враховує, що положення ст.  391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також пп.  5 п.  3 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності» визначають, що правовою підставою для скасування органом архітектурно-будівельного контролю реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації є встановлення факту наведення у них недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом. Спосіб встановлення такого факту зазначені норми Закону, як і Порядок № 461 - не визначають. Вказаний Порядок лише передбачає прийняття розпорядчого акта за наслідками виявлення недостовірних даних у зареєстрованих деклараціях у формі наказу. 
Під час розгляду і вирішення цього спору колегія суддів виходить із того, що підставою для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 і визнання протиправним наказу від 21 серпня 2018 року №  232 може бути саме не підтвердження фактів, які стали передумовою для скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації. 
Положення ст.  391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пп.  5 п.  3 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності» у своїх сукупності вказують на те, що підставою для скасування декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації є встановлений факт здійснення самочинного будівництва, зокрема, якщо будівництво здійснюється на земельній ділянці, що не відведена для цієї мети; будівництво здійснюється за відсутності документа, який дає право виконувати будівельні роботи; будівництво здійснюється за відсутності затвердженого проекту або будівельного паспорту. Проте наявність недостовірних даних, які не свідчать про самочинне будівництво, не є підставою для скасування реєстрації вказаних декларацій.
Зазначені висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постановах від 23 липня 2019 року у справі №  826/5607/17, від 30 вересня 2019 року у справі № 818/260/17, від 14 листопада 2019 року у справі №  826/5055/16, від 20 серпня 2020 року у справі №  640/19360/19.
Оскаржуваний наказ не містить інформації про те, у чому саме полягали встановлені Департаментом ДАБК порушення вимог закону. Водночас встановлені у ході розгляду обставини справи свідчать, що фактичною підставою для прийняття оскаржуваного наказу стало виявлення контролюючим органом факту зазначення замовником у поданих деклараціях недостовірних даних, які дають підстави вважати об`єкт будівництва самочинним, а саме: проектна документація затверджена без отримання вихідних даних - містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки; у замовника відсутній документ, що посвідчує право власності / користування земельною ділянкою, де розміщений об`єкт будівництва.
Такі факти були встановлені відповідачем на підставі, зокрема, листа Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19 липня 2018 року № 055-9427. 
Згідно з вказаним листом замовнику ОСОБА_2 необхідно було отримувати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки для проектування об`єкта будівництва, адже після виконання будівельних робіт утворюється нове призначення будівлі (приміщень).
Крім того, відповідач стверджує, що орендар земельної ділянки ПАТ «НЕО ВІТА» не надавало згоди власникам квартири (приміщення) на використання земельної ділянки, тобто є підстави вважати об`єкт будівництва самочинним, оскільки він збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети.
Перевіряючи наявність такої підстави для визнання реконструкції самочинним будівництвом як здійснення відповідних робіт за відсутності затвердженого проекту, колегія суддів враховує, що згідно з ч. 2 ст.  26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.
Відповідно ч.   2 ст.  29 вказаного Закону у редакції, чинній на час реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.
Положення ч. 1 ст.  31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у вказаній редакції також передбачали, що проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16 травня 2011 року №  45 затверджено Порядок розроблення проектної документації на будівництво об`єктів. 
За змістом п.п. 3, 4 вказаного Порядку для забезпечення проектування об`єкта будівництва замовник повинен надати генпроектувальнику (проектувальнику) вихідні дані на проектування. Основними складовими вихідних даних є, зокрема, містобудівні умови та обмеження. 
Водночас абз. 2 ч. 3 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07 липня 2011 року №  109 було затверджено Порядок надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються.
Відповідно до п. 25 вказаного Переліку у редакції, що була чинною на час реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 05 січня 2017 року №  КВ 083170051042,  містобудівні умови та обмеження не надаються для реконструкції житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення.
У подальшому, наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2017 року №  289, що набрав чинності 26 грудня 2017 року, було затверджено новий Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються та одночасно визнано таким, що втратив чинність наказ від 07 липня 2011 року № 109.
Згідно з п.  25 Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, що діє з 26 грудня 2017 року, містобудівні умови та обмеження не надаються для реконструкції житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації та функціонального призначення, розміщення в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення.
Таким чином на момент реєстрації ОСОБА_2 відповідних декларацій (05 січня 2017 року та 01 березня 2017 року) зміна функціонального призначення приміщення, про що вказано у листі Департаменту містобудування та архітектури від 19 липня 2018 року № 055-9427, не була підставою для виникнення у суб`єкта містобудування обов`язку отримати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки. 
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що оскільки на момент затвердження проектної документації чинне законодавство не передбачало необхідності отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки у випадку зміни функціонального призначення реконструйованого приміщення, то, відповідно, відсутні підстави стверджувати, що об`єкт будівництва збудовано без належно затвердженого проекту. 
Крім того, зазначення суб`єктом містобудування у декларації про початок виконання будівельних робіт інформації щодо відсутності необхідності отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки не є фактом наведення у декларації недостовірних даних, а є повідомленням про можливість виконання будівельних робіт і без зазначеного документа.
Також у апеляційній скарзі відповідач стверджує, що орендар земельної ділянки ПАТ «НЕО ВІТА» не надавало згоди власникам квартири (приміщення) на використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим є підстави вважати об`єкт будівництва самочинним як такий, що збудований на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети.
Водночас наявні у матеріалах справи декларації про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації свідчать, що замовник будівництва зазначає про можливість реконструкції за відсутності документа, який засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою на підставі ч.  4 ст.  34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Особливості набуття права на виконання будівельних робіт визначені у ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». 
Згідно з ч.  4 ст.  34 вказаного Закону у редакції, що діяла на час реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації, реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.
Аналогічна за змістом норма щодо можливості виконання будівельних робіт без документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою міститься також у п. 7 Порядку № 466.
Отже, положеннями ч. 4 ст.  34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 7 Порядку № 466 дійсно допускається проведення реконструкції об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.
Відповідно до ч.  2 ст.  77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Департаментом ДАБК не надано доказів, які б спростовували правомірність застосування замовником будівництва ч.  4 ст.  34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». 
Апеляційна скарга також не містить доводів про те, що внаслідок проведення реконструкції відбулася зміна зовнішніх геометричних розмірів фундаменту приміщення у плані.
За таких обставин колегія суддів виходить з того, що відповідачем не доведено наявності обставин, що виключають можливість застосування забудовником ч.  4 ст.  34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а тому немає правових підстав вважати об`єкт будівництва самочинним у зв`язку із відсутністю документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.
Щодо інших обставин, які викладенні у листі ТОВ «Комфорт-Таун» від 04 липня 2018 року, а саме - відсутності згоди співвласників багатоквартирного будинку та ТОВ «Комфорт-Таун» як експлуатуючої організації на реконструкцію спільного майна, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке. 
За правилами ч. 1 ст.  41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Підставами для проведення позапланової перевірки, зокрема, є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №  553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (далі - Порядок № 553).
Відповідно до абз.  2 п.  1 вказаного Порядку органи державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю щодо суб`єктів містобудування (юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) повинні, серед іншого, забезпечити дотримання вимог ч.  6 ст.  7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», яка зобов`язує посадову особу органу державного нагляду (контролю) за результатами здійснення планового або позапланового заходу скласти акт. 
Згідно з п.п. 16, 17 Порядку № 553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис).
Тобто, призначаючи перевірку на підставі листа ТОВ «Комфорт Таун» від 04 липня 2018 року №  1019 у частині перевірки обставин, які не свідчать про самочинне будівництво, відповідач мав реалізувати у законодавчо встановлений спосіб покладені на нього повноваження та перевірити обґрунтованість тверджень заявника й відповідні висновки відобразити у складеному за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю акті перевірки. 
Таким чином належним доказом проведення перевірки, у розумінні положень Порядку № 553, є складений за її результатами акт перевірки встановленої форми. У разі виявлення порушень, крім акта перевірки, складається також протокол, видається припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт. При цьому виявлені порушення повинні бути підтверджені змістом складеного акта перевірки.
Зазначені висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постановах від 03 липня 2020 року у справі №  815/6746/17 та від 09 лютого 2021 року у справі №  826/10284/16.
Однак, як встановлено у ході розгляду справи та відповідачем не спростовано, акт перевірки Департаментом ДАБК не складався. 
За таких обставин колегія суддів вважає необґрунтованими посилання Департаменту ДАБК в наказі від 21 серпня 2018 року №  232 на лист ТОВ «Комфорт Таун» від 04 липня 2018 року №  1019, у якому повідомляється про обставин, що не свідчать про самочинне будівництво, як підставу для скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації.
Додатково колегія суддів наголошує, що перевірка мала бути проведена у період з 06 липня до 19 липня 2018 року і матеріали справи не містять доказів прийняття наказів про продовження строків її проведення. Водночас відповідач серед підстав для скасування відповідних декларацій зазначає лист ТОВ «Комфорт-Таун» від 07 серпня 2018 року (де мова йде про розширення кола об`єктів нерухомості, що підлягають перевірці, у тому числі й спірний у справі об`єкт), який надійшов вже після закінчення строку перевірки.
Твердження Департаменту ДАБК про відсутність фактів порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 у зв`язку із прийняттям оскаржуваного наказу колегія суддів вважає необґрунтованими.
Відповідно до пп.  2 ч.  1 ст.  5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Частиною 1 ст.  655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Позивач згідно з договором купівлі-продажу квартири від 25 травня 2017 року, зареєстрованого за номером 571, набув право власності на об`єкт нерухомого майна загальною площею 87,3  кв.м за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно з ч. 2 ст.  2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб`єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.
Конституційний Суд України у рішенні від 16 квітня 2009 № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав, що умовою звернення до суду з позовом про визнання незаконним (протиправним) рішення органу місцевого самоврядування є заінтересованість позивача. Заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача.
Оскільки рішення суду у цій справі матиме правові наслідки для ОСОБА_1 як власника об`єкту нерухомого майна (квартири), що випливають із факту скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність до експлуатації об`єкта, то він, відповідно, має право на оскарження наказу від 21 серпня 2018 року №  232.
Враховуючи наведене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні від 14 квітня 2020 року, та не можуть бути підставою для його скасування.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Департаменту ДАБК залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2020року - без змін.
Керуючись ст.ст. 134, 139, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -       
ПОСТАНОВИЛА:

          Апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2020 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

          Суддя-доповідач                                                                      А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            В.В. Файдюк    

          Є.В. Чаку