ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/18681/19                                            Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Кузьменко А.І.,                                                                                   
                                                                                                                                   Суддя-доповідач Кобаль М.І.                                          

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                   Кобаля М.І.,
суддів                                            Бужак Н.П., Костюк Л.О.
при секретарі                                   Хмарській К.І.
за участю:
представника позивача:             Лапоши Д.Ю.
представника відповідача:         Кисляк Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної академії державного управління при Президентові України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2020 року по справі за адміністративним позовом Національної академії державного управління при Президентові України до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання протиправними дій, скасування припису та  рішення, -
В С Т А Н О В И В:
Національна академія державного управління при Президентові України (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ Держпродспоживслужби в місті Києві) в якому просила:
- визнати протиправними дії відповідача щодо проведення позапланової перевірки на підставі наказу від 22.05.2019 року № 965; 
- визнати незаконним та скасувати припис від 11.06.2019 року № 567 та рішення Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві від 18 вересня 2019 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, які з`явилися у призначене судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного. 
Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17.05.2019 року до ГУ Держпродспоживслужби в місті Києві надійшло доручення № О-4490 з листом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 10 травня 2019 року № 3805-05/19596-03 про погодження проведення позапланової перевірки Національної академії управління при Президентові України з питань дотримання порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін (тарифів) на проживання в гуртожитках вищих навчальних закладів державної та комунальної форм власності на підставі звернення ОСОБА_1 .
На підставі наказу ГУ Держпродспоживслужби в місті Києві № 2474 від 22.05.2019 року та направлення на проведення перевірки № 2003 від 22.05.2019 року, посадовими особами у  Національній академії державного управління при Президентові України було проведено перевірку, починаючи з 23.05.2019 року по 05.06.2019 року.
Направлення про проведення перевірки отримано т.в.о. президента Національної академії Савковим А.П. 23.05.2019 року.
За результатами позапланової перевірки, відповідачем складено акт № 2474-10 від 05 червня 2019 року, в якому встановлено порушення:
- вимог пункту 2.1. Порядку надання інших платних послуг державними та комунальними навчальними закладами, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України від 23 липня 2010 року № 736/902/758; 
- карти 23 міжгалузевих норм чисельності робітників, що обслуговують громадські будівлі (будівлі управлінь, конструкторські і проектні організації), затвердженими наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 11 травня 2004 року № 105; 
- пункту 2 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».
На підставі викладеного вище, 11.06.2019 року ГУ Держпродспоживслужби в місті Києві винесено припис № 576 за  порушення при визначенні вартості надання послуги щодо проживання у гуртожитках готельного типу, яка здійснювалась за економічно не обґрунтованими витратами, пов`язана з її наданнями Національній академії державного управління при Президентові України (далі по тексту - оскаржуваний припис).
30.08.2019 року до ГУ Держпродспоживслужби в місті Києві надійшло доручення №0-6351 від Держпродспоживслужби України з вимогою здійснити позапланову перевірку Національній академії державного управління при Президентові України щодо виконання припису № 576 від 11.06.2019 року.
ГУ Держпродспоживслужби в місті Києві видано наказ на проведення позапланового (заходу) перевірку від 30.08.2019 року № 4111 та направлення від 02.09.2019 року № 3306 на проведення заходу, починаючи з 03.09.2019 по 16.09.2019 року. 
Підставою здійснення перевірки став припис ГУ Держпродспоживслужби в місті Києві від 11.06.2019 № 576 про виконання вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін.
За результатами позапланової перевірки позивача, посадовими особами відповідача складено акт № 4111-10 від 12.09.2019 року, в якому встановлено порушення позивачем пункту 4, частини 1 статті 20 Закону України «Про ціни та ціноутворення» та статті 188-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: не виконання припису ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві від 11.06.2019 № 576 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін.
На підставі вище викладено ГУ Держпродспоживслужби в місті Києві винесено рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 18.09.2019 № 29 (далі по тексту - оскаржуване рішення).
Не погоджуючись  з оскаржуваними приписом та рішенням, позивач звернувся до суду із даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що відомостей про виконання вимог оскаржуваного припису № 576 від 11.06.2019 року, у зазначений термін, позивачем не надано до контролюючому органу, в зв`язку із чим відповідачем правомірно винесено рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 18.09.2019 року № 29.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Так, спірні правовідносини регулюються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» ( далі по тексту - Закон № 877), який визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду ( контролю) їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду.
Відповідно до статті 1 Закону № 877 державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Згідно частини 1 статті 6 Закону № 877, підставами для здійснення позапланових заходів є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
Відповідно до частини 6 статті 7 Закону № 877 за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: 
- дату складення акта;
- тип заходу (плановий або позаплановий);
- форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо);
- предмет державного нагляду (контролю);
- найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід;
- найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.
Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.
Згідно частин 7-8 статті 7 Закону № 877, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Згідно статті 8 Закону № 877, орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право:
· вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства;
· вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю);
· відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом;
· надавати (надсилати) суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків;
· застосовувати санкції до суб`єктів господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом.
Як вбачається з позовної заяви, Національна академія державного управління при Президентові України вказує, що перевірка проведена незаконно, оскільки зазначені питання у зверненні ОСОБА_1 вже були предметом перевірки у 2018 році по зверненню ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Так, у 2018 році до ГУ Держпродспоживслужби в місті Києві звернулись гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стосовно ознак порушення законодавства про захист прав споживачів з боку Національної академії державного управління при Президентові України.
На підставі звернення гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , наказу від 20.08.2018 року № 2915, ГУ Держпродспоживслужби в місті Києві здійснено позапланову перевірку Національної академії державного управління при Президентові України.
Предмет здійснення заходу - дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів з питань, викладених у зверненнях гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
За результатами позапланової перевірки по зверненню гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушень вимог законодавства про захист прав споживачів з боку Національної академії державного управління при Президентові України не встановлено, що зафіксовано в акті, складеному за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів від 05.09.2018 року №2915-1-2880.
Як вбачається зі звернення ОСОБА_1 , предметом здійснення заходу є дотримання порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін (тарифів) на проживання в гуртожитках вищих навчальних закладів державної та комунальної форм власності.
Таким чином, з викладеного вище вбачається, що ГУ Держпродспоживслужби в місті Києві здійснювалися заходи державного нагляду за різними фактами, на підставі різних звернень громадян та з дотриманням вимог законодавства. 
Відповідно до статті 10 Закону  №877 суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо, зокрема орган державного нагляду (контролю) здійснює повторний позаплановий захід державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю).
Однак, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач допустив посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення відповідного заходу і тим самим втратив право на оскарження процедурних порушень щодо його призначення та проведення.
Таким чином, дії ГУ Держпродспоживслужби в місті Києві щодо проведення перевірки на підставі наказу № 965 від 22.05.2019 року є правомірними та такими, що не суперечать вимогами чинного законодавства.
Щодо позовної вимоги про скасування оскаржуваного припису ГУ  Держпродспоживслужби в місті Києві від 11.06.2019 року № 567, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Так, Законом України «Про ціни і ціноутворення» визначено основні засади цінової політики і регулює відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення.
Формування ціни - механізм визначення рівня ціни товару, відповідно до пунктів 5 та 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про ціни та ціноутворення».
Застосування ціни - продаж (реалізація) товару за встановленою ціною, відповідно до пунктів 5 та 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про ціни та ціноутворення».
Відповідно до частини 2 статті 12 Закону України «Про ціни та ціноутворення» державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ЕГ на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).
Стаття 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає порядок формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги.
Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок № 869), визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги (далі - виконавці), суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями (далі - субпідрядники), органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках).
Тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - тариф на послуги) є сукупною (загальною) вартістю надання таких послуг, розрахованою на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість або єдиного податку.
Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг, згідно з додатком до цього Порядку (пункт 2 «Загальна частина» Порядку № 869).
З власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - договір про надання послуг).
Отже, з наймачами житлових приміщень у гуртожитку укладається договір про надання послуг з утримання будників і споруд та прибудинкових територій, що є окремим договором від договору про надання в тимчасове користування ліжко-місця в житловій кімнаті.
Додатком до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено Перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а саме:
1. Прибирання прибудинкової території Прибирання сходових кліток;
2. Вивезення побутових відходів (збирання, зберігання, перевезення, перероблення, утилізація, знешкодження та захоронення)
3. Прибирання підвалу, технічних поверхів та покрівлі
4. Технічне обслуговування ліфтів
5. Обслуговування систем диспетчеризації
6. Технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем:
7. Гарячого водопостачання
8. Холодного водопостачання
9. Водовідведення
10. Централізованого опалення зливової каналізації
11. Дератизація
12. Дезінсекція
13. Обслуговування димових та вентиляційних каналів
14. Технічного обслуговування та поточного ремонт мереж електропостачання та електрообладнання, необхідних для електрозабезпечення технічних цілей будинку (освітлення місць загального користування, електропостачання ліфтів, підкачування води), систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньо-будинкових інженерних систем у разі їх наявності
15. Поточного ремонту конструктивних елементів, внутрішньо-будинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення та зливової каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, що розміщені на закріпленій в установленому порядку прибудинковій території (в тому числі спортивних, дитячих та інших майданчиків)
16. Поливання дворів, клумб і газонів 
17. Прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду, протиожеледними сумішами
18. Експлуатація номерних знаків на будинках
19. Освітлення місць загального користування і підвалів та підкачування води
20. Енергопостачання ліфтів.
Таким чином, законодавством визначено чіткий перелік послуг, які входять до послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 869 під час установлення тарифу на послуги необхідно забезпечувати прозорість визначення вартості усіх послуг з розрахунку на 1 кв. метр загальної площі квартири, житлового приміщення у гуртожитку та нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку).
Як встановлено посадовими особами відповідача, за результатами перевірки, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій надаються та оплачуються наймачами на підставі Договору про надання в тимчасове користування ліжко-місця в житловій кімнаті, місць загального користування, меблів, сантехнічного та електричного обладнання в гуртожитку готельного типу та збереження майна Національної академії державного управління при Президентові України.
Відповідно до пункту 3.1.2. Договору, наймодавець (позивач) зобов`язаний забезпечувати надання наймачу житлово-комунальних послуг згідно із санітарними нормами й виділити для цього необхідні приміщення, відповідно до пункту 1.1. надавати в користування меблі, обладнання та інвентар за актом прийому-передачі, що є невід`ємною частиною Договору.
Відповідно до пункту 5.1 Договору розмір вартості послуг за проживання в гуртожитку затверджується наказом президента Національної академії державного управління при Президентові України на підставі кошторису витрат на його утримання та на дату укладання Договору.
Відповідно до Кошторису витрат на утримання гуртожитків готельного типу Національної академії державного управління при Президентові України на 2018 рік включені наступні послуги:
- вивезення сміття,
- дезінсекція та дератизація,
- технічне обслуговування ліфтів,
- обслуговування вузлів теплового обліку,
- поточний ремонт житлових кімнат,
- промивка ступенів теплообмінника ГВП,
- поточний ремонт обладнання (підготовка до зими), в тому числі: технічне обслуговування та ремонт металопластикових конструкцій у житлових кімнатах, ремонт насосу системи гарячого водопостачання, промивка каналізації, промивка системи опалення, ремонт системи опалення, встановлення лічильників електричної енергії.
Тарифи на послуги, які надаються в гуртожитку, повинні розраховуватись окремо за кожним будинком.
Також, тариф на оплату послуг та проживання в гуртожитку і тариф на утримання будинку є окремими тарифами.
З огляду на зазначене, саме позивач, як виконавець, розробляє розрахунки щодо рівня цін/тарифів на послуги, тобто визначає рівень ціни. 
Тобто, формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснюється Національною академією державного управління при Президентові України.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» державне регулювання цін/тарифів базується на таких основних принципах:
- доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій;
- нормативного регулювання надання житлово-комунальних послуг споживачам за цінами/тарифами, затвердженими в установленому законом порядку;
- відповідності рівня цін/тарифів розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво;
- відкритості, доступності та прозорості структури цін/тарифів для споживачів та суспільства;
- відповідності оплати житлово-комунальних послуг їх наявності, кількості та якості;
- відповідальності виконавців/виробників за недотримання вимог стандартів, нормативів, норм, порядків та правил;
- гарантії соціального захисту населення при оплаті за житлово-комунальні послуги та випередження зростання доходів населення над зростанням цін/тарифів на житлово- комунальні послуги;
- створення умов для залучення, використання за призначенням та повернення вкладених інвестицій, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на скорочення собівартості виробництва (надання) житлово-комунальних послуг, енергозбереження, модернізацію виробництва та підвищення якості послуг, що надаються.
Таким чином, тарифи на житлово-комунальні послуги зазначаються у договорах та є регульованими цінами.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що оплата наймачами гуртожитку рахунків (квитанцій) виконавця (позивача) за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за тарифами, які є економічно необґрунтованими, є безпідставною та незаконною.
За приписами частини 2 статті 20 Закону України «Про ціни і ціноутворення» сума необґрунтованої виручки, одержана суб`єктом господарювання, має повертатися споживачам.
Національна академія державного управління при Президентові України на постійній основі надавала житлово-комунальні послуги, які мають адресного споживача, тому необґрунтовано отримана виручка повинна бути повернута споживачам (наймачам).
Крім того, відповідно до частини 2 статті 12 Закону України «Про ціни та ціноутворення» державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).
Встановлення ціни - затвердження (фіксація) рівня ціни, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про ціни та ціноутворення».
Також, відповідно до абзацу 16 підпункту 15 пункту 4 Положення про Державне управління справами, затвердженого Указом Президента України від 17 грудня 2002 року №1180/200, Державне управління справами відповідно до покладених на нього завдань затверджує ціни на путівки до лікувально-профілактичних, санаторно-курортних закладів, оздоровчих таборів, що перебувають в управлінні Державного управління справами, денні норми витрачання коштів на харчування осіб, які перебувають на лікуванні, відпочинку у цих закладах, тарифи на роботи (послуги), що виконуються (надаються) підприємствами Державного управління справами.
З огляду на зазначене, саме позивач розробляє розрахунки щодо рівня цін/тарифів на послуги, тобто визначає рівень ціни і подає їх на затвердження до Державного управління справами.
Під час проведення позапланової перевірки, апелянтом було надано наказ про затвердження Положення про порядок надання послуг щодо проживання у гуртожитках готельного типу Національної академії державного управління при Президентові України від 20 червня 2017 року № 226 з додатками, яким встановлена вартість (тариф) послуг проживання в гуртожитках з 01 липня 2017 року, однак вони не затверджені в Державному управлінні справами.
Про вказаний факт свідчить лист Державного управління справами від 15 серпня 2017 року № 19/16/1675, в якому Державне управління справами просить невідкладно подати для затвердження тарифи на надання послуг з проживання в гуртожитках готельного типу Національної академії державного управління при Президентові України з урахуванням пропозицій, надісланих листом Державного управління справами від 27 липня 2017 року № 01-19/16/1490.
У листі № 01-19/16/1490 від 27.07.2017 року, адресованому позивачу, Державне управління справами зазначає про безпідставне завищення в розрахунку тарифу на проживання видатки з оплати праці, видатки на поточний ремонт обладнання та приміщення.
Також, під час проведення позапланової перевірки позивачем було надано Наказ про затвердження Положення про порядок надання послуг щодо проживання у гуртожитках готельного типу Національної академії державного управління при Президентові України від 28.08.2018 року № 249 з додатками, яким встановлена вартість (тариф) послуг проживання в гуртожитках з 01 квітня 2018 року, який був затверджений в Державному управлінні справами лише 20.09.2018 року (лист Державного управління справами від 20 вересня 2018 року № 02-01/20/1834). 
Вказане підтверджується листом Державного управління справами від 11 липня 2018 року № 01/20/1371, адресованому Адміністрації Президента України, в якому Державне управління справами зазначає, що законність тарифів на проживання в гуртожитках та застосування їх в чинних договорах є недостовірною.
Крім того, з листа від 19.07.2018 року № 04-01/1883, адресованому позивачу, вбачається, що Адміністрація Президента України вказує, що тарифи на проживання в гуртожитках підлягають затвердженню Державним управлінням справами, як головним розпорядником бюджетних коштів та органом управління державним майном.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує доводи суду першої інстанції, що твердження позивача про те, що законодавством не передбачено формування, встановлення тарифів стосовно визначення рівня ціни за послугу та її затвердження спростовуються матеріалами справи. 
Тобто, тарифи на послуги з проживання в гуртожитках готельного типу зазначаються у договорах на підставі відповідного рішення Державного управління справами, а отже, є регульованими цінами. 
Разом з тим, як встановлено судом, зазначений тариф не був затверджений близько 10 місяців в 2018 року.
Крім того, доводи позивача, що ціну на послуги застосовано останнім в розумінні Цивільного кодексу України є безпідставними, з огляду на те, що встановити факт, що вказані послуги фактично надаються мешканцям гуртожитку не має можливості.
Так, на законодавчому рівні не передбачено послуги покоївок у гуртожитках.
Крім того, як вбачається з акту перевірки, під час проведення позапланової перевірки спеціалістам Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві не було надано журналів обходів, актів виконаних робіт, наданих послуг.
Також судом встановлено, що чисельність прибиральників службових приміщень визначається згідно карти 23 міжгалузевих норм чисельності робітників, що обслуговують громадські будівлі (будівлі управлінь, конструкторські і проектні організації), затвердженими наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 11 травня 2004 року № 105.
Разом з тим, в акті перевірки від 05.06.2019 року № 2474-10 зазначено детальний опис виявленого порушення, а саме: в ході перевірки встановлено порушення вартості надання послуг щодо проживання у гуртожитках готельного типу -  здійснюється за економічно необґрунтованими витратами, пов`язаними з її наданням, а саме: витрати на оплату праці 14 покоївок, 8 адміністраторів, 1 старший адміністратор, повинні покриватись виключно за рахунок готелю і в розрахунок вартості 1 м2 плати за проживання в гуртожитку не повинні включатись; для прибирання місць загального користування, згідно карти 23 міжгалузевих норм чисельності робітників, що обслуговують громадські будівлі (будівлі управлінь, конструкторські і проектні організації), загальна чисельність прибиральників повинна становити не більше 10 посад, що привело до надлишкового нарахування мешканцям гуртожитку готельного типу №2 за послугу з проживання.
Крім того, не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо незаконності припису від 11.06.2019 року № 576, оскільки останній фактично не визначає способу його виконання, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 7 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Частиною 8 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.
Втручання контролюючих органів в господарську діяльність підприємств усіх форм власності забороняється законодавством України. 
З аналізу вимог чинного законодавства встановлено, що, суб`єкт господарювання сам обирає спосіб та/або шляхи усунення порушень вимог законодавства.
Крім того, доводи позивача що йому не було відомо, за який саме період потрібно зробити перерахунок не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки під час проведення позапланової перевірки посадовими особами відповідача позивачеві було надано запит про надання інформації, в якому зазначено, що необхідно підготувати належним чином завірені копії документів та інформацію з підтверджуючими матеріалами за період з 02 січня 2018  по 23 травня 2019 року.
Тобто, аналіз вищезазначених правових положень та обставин справи дає підстави для висновку, що оскаржуваний припис відповідача відповідає вимогам чинного законодавства, винесений з дотриманням вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що позовна вимога про скасування оскаржуваного рішення також не підлягає задоволенню, оскільки Національною академією державного управління при Президентові України відомостей про виконання вимог оскаржуваного припису № 576 від 11.06.2019 року у зазначений термін не надано до контролюючому органу, в зв`язку із чим відповідачем правомірно винесено оскаржуване рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 18.09.2019 року № 29.
Отже, даний адміністративний позов не підлягає задоволенню, а доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду, оскільки  відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та відповідно до норм чинного законодавства.
Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію, яка висвітлена в п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003, а саме: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)».
Щодо інших доводів апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. 
Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
В зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Національної академії державного управління при Президентові України - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      М.І. Кобаль

Судді:                                                                                          Н.П. Бужак

                                                                                             Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 26.04.2021 року